RADA EHS: NAŘÍZENÍ Č. 11 TÝKAJÍCÍ SE ODSTRANĚNÍ DISKRIMINACE V PŘEPRAVNÍCH SAZBÁCH A PODMÍNKÁCH PŘI UPLATŇOVÁNÍ ČLÁNKU 79(3) SMLOUVY O USTAVENÍ EHS
ve znění:

Nařízení Rady (EHS) č. 3626/84 ze dne 19. prosince 1984, kterým se mění nařízení č. 11 o odstranění diskriminace v oblasti přepravních sazeb a podmínek, kterým se provádí čl. 79 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství

Nařízení Rady (ES) č. 569/2008 ze dne 12. června 2008, kterým se mění nařízení č. 11 o odstranění diskriminace v oblasti přepravních sazeb a podmínek, kterým se provádí čl. 79 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství

Rada ES
- se zřetelem na:
- - Smlouvu o ustavení EHS, zejména článku 79*)
- - návrh Komise, názor Ekonomického a sociálního výboru;

---------------------
*) Čl. 79(l): ...musí být v dopravě uvnitř Společenství zrušena veškerá diskriminace projevující se v tom, že dopravce uplatňuje na totéž zboží dopravované za stejných okolností ceny a přepravní podmínky lišící se z důvodů státu původu nebo určení přepravovaného zboží.
79(3) "Rada může ...zejména vydat předpisy potřebné k tomu, aby orgány Společenství mohly dozírat na zachovávání" čl. (1).

- protože:
- - čl. 79(3) žádá Radu, aby stanovila pro přepravu v rámci Společenství pravidla pro vyloučení forem diskriminace zmíněných v článku 79(l), takové odstranění vyžaduje zákaz shora uvedených forem diskriminace, včetně stanovení tarifních sazeb a podmínek, jejichž uplatnění by představovalo diskriminaci, bude možné prověřovat sazby a podmínky jenom tehdy, jestliže se dopravci a agenti zabývající se přepravou zboží požádají, aby poskytli nezbytné informace a byla zpracována taková přepravní listina, umožňující informace prověřovat a předložit ke kontrole, k zajištění souladu s těmito ustanoveními by bylo zapotřebí vytvořit systém pokut, takové pokuty by měly být sledovány Soudním dvorem při provádění jeho neomezené jurisdikce podle čl. l72 Smlouvy o ustavení EHS,
přijala toto nařízení:
Článek l
Ustanovení tohoto nařízení platí pro přepravu všeho zboží ve Společenství po železnici,silnici nebo vnitrozemskou vodní cestou, s výjimkou zboží v přílohách I a III Smlouvy o ustavení Evropského sdružení uhlí a oceli.
Článek 2
1. Ustanovení tohoto nařízení se uplatní při přepravě všeho zboží z míst nebo do míst na území členského státu, včetně přepravy mezi členskými státy a státy třetími nebo přidruženými.
2. Toto nařízení platí jen na části přepravy v rámci Společenství.
3. Toto nařízení platí také na ty části přepravy po železnici, silnici nebo vnitrozemské vodní cestě, které se po část cesty provádějí jinými druhy dopravy.
Článek 3
Kde je přeprava na základě jedné přepravní smlouvy prováděna dalšími dopravci, budou všichni tito dopravci podléhat po část přepravy, kterou provádějí, ustanovením tohoto nařízení.

Článek 4
1. V případě přepravy v rámci Společenství se zakazuje ze strany dopravců jakákoli diskriminace, nabývající forem stanovení různých přepravních sazeb a podmínek na přepravu téhož zboží na téže lince na základě státu původu nebo určení.
Tento zákon nenaruší platnost kontraktů podle soukromého práva.
2. Stanovení tarifů nebo jiných přepravních sazeb a podmínek, jejichž uplatnění by představovalo ve smyslu § l diskriminaci, se také zakazuje.
3. Zákaz podle tohoto článku platí od l. července 1961.
Článek 5
1. Vlády oznámí před l. červencem 1961 Komisi všechny tarify nebo formální nebo jiné dohody o přepravních sazbách a podmínkách pro přepravu zboží ve svých státech, u nichž se sazby a podmínky liší u téhož zboží na stejných linkách podle státu původu nebo určení příslušného zboží. Následně se také neprodleně oznámí Komisi jakékoli opatření tohoto druhu.
2. Před l. červencem 1961 dopravní podniky poskytnou svým vládám všechny příslušné informace, týkající se tarifů a formálních nebo jiných dohod o přepravních sazbách a podmínkách uvedených v předchozím paragrafu a následně oznámí všechna opatření tohoto druhu zavedená později.
3. Ustanovení tohoto článku platí pro přepravu zboží do místa nebo z místa na území členského státu.
Článek 6
l. Pro všechny přepravy zboží v rámci Společenství se bude požadovat přepravní listina poskytující následující informace:
- jméno a adresu přepravce,
- druh a váhu zboží,
- místo a datum přijetí zboží k přepravě,
- místo určení zboží,
- trasu nebo přepravní vzdálenost, pokud tyto faktory odůvodňují sazby lišící se od normálně používaných,
- kde je to zapotřebí, hraniční přechody.
2. Přepravní listina bude mít kopii a bude očíslována. Jeden exemplář bude doprovázet zboží, druhý exemplář bude uchovávat dopravce po 2 roky počínaje datem přepravy a bude ukládán v číselném pořadí. Na druhé kopii budou úplné a konečné přepravní sazby bez ohledu na jejich formu, všechny ostatní sazby a rabaty nebo ostatní faktory týkající se přepravních sazeb a podmínek.
3. Jestliže současné dokumenty poskytují všechny podrobnosti uvedené v § 1 a spolu se záznamovým a účetním systémem umožňují plné prověření přepravních sazeb a podmínek, takže by tím bylo možno odstranit nebo předcházet diskriminaci podle čl. 79(l) smlouvy o ustavení EHS, nebude se požadovat zavádět nové listiny.
3. Jestliže stávající doklady, jako například nákladní listy nebo jakékoliv jiné přepravní doklady, obsahují všechny údaje uvedené v odstavci 1 a spolu se systémem evidence a účetnictví dopravce umožňují důkladnou kontrolu přepravních sazeb a podmínek za účelem odstranění těch forem diskriminace, které jsou uvedeny v čl. 75 odst. 1 Smlouvy, a zamezení těmto formám diskriminace, není dopravce povinen zavádět nové přepravní doklady. 
4. Za vhodnou přípravu přepravní listiny odpovídá dopravce.

Článek 7
1. Ustanovení čl. 6 vstoupí v platnost po l. červenci l961.
2. Komise však může před tímto datem a na základě nařízení vydaném po konzultaci s Radou pro určité třídy přeprav datum vstupu v platnost odložit, nejpozději však do l. ledna l964.
Článek 8
Ustanovení čl. 6 neplatí:
a) pro přepravu zboží do 5 t celkové váhy od jednoho k jednomu přepravci,
b) pro přepravu zboží v členském státě na celkovou vzdálenost
nepřesahující 100 km,
c) pro přepravu zboží mezi členskými státy na vzdálenost do 3O km.
Článek 9
Ustanovení čl. 6 neplatí pro přepravu zboží podniky pro vlastní potřebu za následujících podmínek:
- přepravu je nutno provést vozidly vlastními nebo pronajatými podnikem a řízenými vlastním zaměstnancem nebo zaměstnanci,
- zboží je přepravováno vozidly, která jsou ve vlastnictví podniku nebo jsou podnikem  oupena na úvěr nebo najata, přičemž v případě nájmu musí splňovat podmínky
uvedené v článku 2 směrnice 84/647/EHS (1).

- doprava musí mít pro podnik pomocný charakter,
- přepravované zboží musí být vlastnictvím podniku nebo musí být prodáno, nakoupeno, půjčeno, pronajato, vyráběno nebo opraveno podnikem,
- účelem cesty musí být přeprava zboží do podniku nebo z podniku nebo přesun uvnitř podniku nebo ven na základě jeho vlastních požadavků.
Článek 10
Jestliže se do l. července 1963 nestanoví podle čl. 74 a při uplatňování čl. 75*) Smlouvy o ustavení EHS pravidla pro zveřejňování přepravních sazeb a podmínek, přijmou se rozhodnutí týkající se podstaty, formy a rozsahu takového oznámení spolu s omezeními podle čl. 79(1) a (3) s přihlédnutím k skutečnosti, že tato rozhodnutí a opatření musejí být v souladu se společnou dopravní politikou.
______________________
*) Čl. 75
1. K uskutečnění čl. 74 a s přihlédnutím k zvláštním aspektům dopravy stanoví Rada na návrh Komise a po vyslechnutí názoru Ekonomického a sociálního výboru jednomyslně a později kvalifikovanou většinou:
a) společná pravidla platná pro mezinárodní dopravu, při níž je místo odeslání nebo místo určení na území některého členského státu anebo která prochází územím jednoho nebo několika členských států,
b) podmínky, za nichž budou k provozování dopravy uvnitř některého členského státu připouštěni dopravci, kteří na území tohoto státu nesídlí,
c) veškeré jiné potřebné předpisy.
_______________
(1) Úř. věst. L 335, 22.12.1984, s. 72.“

 Článek 11
1. Nehledě na ustanovení čl. 5b tohoto nařízení, poskytnou vlády a podniky na žádost Komise doplňkové informace k tarifům, formálním nebo jiným dohodám o přepravních sazbách a podmínkách, které mohou být zapotřebí.
2. Komise může stanovit pro předložení těchto informací lhůtu nepřesahující l měsíc.
3. Jestliže Komise požádá nějaký podnik o poskytnutí informací, bezprostředně to oznámí zasláním kopie vládě členského státu sídla podniku.
4. Informace může být odmítnuta,kdyby znamenala vyzrazení skutečností, které by členský stát pokládal za protikladné základním zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 12
1. Každý dopravce, který stanoví odlišné sazby a použije odlišné podmínky pro přepravu téhož zboží po stejné dopravní lince podle státu původu nebo určení zboží, prokáže na žádost Komise, že taková akce nenarušuje ustanovení tohoto nařízení.
2. Stanovení různých sazeb a použití různých přepravních podmínek neznamená porušení tohoto nařízení, plyne-li pouze z konkurence mezi dopravci nebo plyne z provozních podmínek - ať technických nebo ekonomických - vlastních přepravě na příslušné lince.
Článek 13
1. Zasilatelé a ostatní agenti zabývající se přepravou zboží poskytnou na žádost svých vlád nebo Komise všechny informace týkající se poskytovaných služeb a použitých sazeb a podmínek.
2. Tyto požadavky se uplatní také u přímých poskytovatelů pomocných služeb přepravy ve všech případech, při nichž se platby pro ně a dopravce spojují do jediného poplatku.
3. Ustanovení článku 11(2), (3) a (4) platí také pro žádost o informace podle tohoto článku.
Článek 14
1. Členské státy odpovídají za ověřování souladu závazků dopravců s články 5(2),6 a 11 tohoto nařízení a závazky poskytnout informace stanovené čl. 13.
Po konzultaci s Komisí zavedou k tomu do l. července 1961 potřebná opatření.
2. V rozsahu, v jakém to může být zapotřebí k uplatnění tohoto nařízení, může Komise poslat své úředníky nebo kterékoli experty na inspekci k prověření souladu se závazky podniků podle čl. 5, 6, 11 a 13 tohoto nařízení.
K tomu budou mít všichni zmocnění představitelé Komise následující oprávnění:
- prověřit účetní knihy a všechny ostatní obchodní záznamy podniků,
- pořídit z nich na místě opisy nebo výtahy,
- mít přístup do všech objektů, pozemků a vozidel podniků,
- požadovat vysvětlení všech bodů vztahujících se k účetním knihám a záznamům podniků.
Oprávnění představitelé Komise uplatní tato práva prohlášením, že jsou zmocněni provést všechny potřebné inspekce podle tohoto článku. Musejí mít písemné zmocnění na jméno podniku, v němž se má provést inspekce a její účel. Podrobnosti písemného zmocnění a postavení osob odpovídajících za provedení inspekce se řádně předem oznámí příslušnému členskému státu.
Úředníci tohoto státu mohou buď na jeho žádost nebo žádost Komise, oprávněným představitelům Komise při provádění jejich úkolů pomáhat.
Odmítne-li jakýkoli podnik inspekci podle tohoto nařízení, poskytne příslušný členský stát veškerou možnou potřebnou podporu. Členské státy zavedou potřebná opatření po konzultaci s Komisí před l. červencem 1961.
3. Všechny osoby podílející se na inspekcích podle tohoto článku budou dodržovat služební tajemství v souladu s článkem 214 Smlouvy.*)
___________________________
*) Čl. 214: Členové orgánů Společenství, členové výborů, úředníci a jiní zaměstnanci jsou povinni, a to i po skončení svých funkcí, neprozrazovat takové informace, které jsou podle své povahy služebním tajemstvím, zejména údaje vztahující se k podnikům a týkající se jejich obchodních styků nebo složek jejich výrobních cen.

Článek 15
1. Nehledě na opatření podle článku 79(4) Smlouvy o ustavení EHS, zajistí Komise a všechny členské státy, že všechna fakta, která jim budou oznámena podle čl. 5, 11, 13 a 14, zůstávají důvěrná.
2. Pokud nerozhodne Rada jednomyslně jinak, takto získané informace mohou být použity jen pro uplatnění této směrnice.
Článek l6
Členské státy po konzultaci s Komisí ve lhůtě stanovené v čl. 14 (1) stanoví přiměřené pokuty pro:
- dopravce, kteří nebudou jednat v souladu s pravidly stanovenými v čl. 5(2) a 6,
- podniky, které ač o to byly žádány, nepředložily vládám do stanovené lhůty informace uvedené v č. 11 a 13,
- podniky vědomě předkládající svým vládám falešné informace.

Článek 17
1. Jestliže nějaký podnik nepředloží informaci požadovanou Komisí podle čl. 11 a 13 ve stanovené lhůtě, nebo vědomě poskytne falešné informace, může Komise v souladu s druhým subparagrafem čl. 79(3) Smlouvy o ustavení EHS přijmout rozhodnutí udělit příslušnému podniku pokutu do výše 500 jednotek a může stanovit nové datum pro předložení požadované informace. Pokud podnik opět neposkytne informace, může se rozhodnutí opakovat.
2. Tyto pokuty však lze udělit jen, jestliže byla žádost o informace předložena ve formě rozhodnutí uvádějícího výslovně udělení pokuty podle tohoto článku.
Článek l8
1. Jestliže se Komise ubezpečí, že došlo k diskriminaci ve smyslu čl. 79(l) Smlouvy o ustavení EHS, může pro každý případ diskriminace a na základě rozhodnutí podle čl. 79(4) udělit odpovědnému dopravci pokutu nepřesahující dvacetinásobek požadované nebo nabízené sazby za přepravu.
2. Jestliže diskriminace ve smyslu článku 79(l) Smlouvy pokračuje navzdory rozhodnutí Komise nařizující mu její ukončení, může Komise udělit odpovědnému dopravci za každý případ diskriminace a v souladu s článkem 79(4) Smlouvy o ustavení EHS pokutu do 10 000 zúčtovacích jednotek.
3. Před udělením pokuty podle č. l tohoto nařízení bude Komise konzultovat se všemi příslušnými členskými státy, kterým se předloží kopie všech dokladů a údajů v souvislosti s šetřením provedeným Komisí podle čl. 79(4) Smlouvy a ustavení EHS. Každý konzultovaný členský stát si může vyžádat názor nezávislého orgánu státu a do dvou měsíců odpovědět.
Článek 19
Rozhodnutí podle čl. l7 a l8 se nesmí vztahovat na trestní delikty.
Článek 2O
Před přijetím jakéhokoli usnesení podle článků 17 a 18 se navrhované opatření oznámí Komisi.
Komise pošle předem pro informaci opisy rozhodnutí přijatých podle čl.17 a 18 příslušným členským státům.
Článek 21
Zúčtovací jednotka pro účely předchozích článků se použije stejná jako pro návrh rozpočtu Společenství v souladu s čl. 2O7 a 209 Smlouvy o ustavení EHS.
Článek 22
Všechny podniky ať podle soukromého nebo veřejného práva zodpovídají za jednání svých zaměstnanců v souladu s ustanoveními tohoto nařízení. Toto ustanovení se také týká pokut stanovených v tomto nařízením.
Článek 23
Pokuty udělené Komisí podle čl. 17 a 18 budou vymáhány způsobem stanoveným v článku l92 Smlouvy o ustavení EHS.*) Sumy vybrané na základě rozhodnutí o udělení pokut se platí prostřednictvím EHS a vykážou se jako rozpočtový příjem.
_________________
*) Článek 192: Rozhodnutí Rady nebo Komise o pokutách jsou exekučním titulem. Exekuce se řídí příslušnými ustanoveními civilního práva dotyčného státu. Exekuční doložku připojí jen po prověření autentičnosti titulu určený orgán členského státu. Exekuce může být zastavena jen na základě soudního rozhodnutí.

Článek 24
Předloží-li členský stát žádost podle čl. 79(4) Smlouvy o provedení šetření případu považovaného za diskriminaci, uvede v ní důvody, z nichž vychází.
Článek 25
1. Před přijmutím rozhodnutí podle čl. l tohoto nařízení Komise vyslechne příslušné osoby nebo jejich oprávněné zástupce; pro jejich vyslechnutí může jmenovat jednoho ze svých úředníků.
2. Soudní dvůr podle čl. 172 Smlouvy o ustavení EHS má neomezenou jurisdikci, pokud jde o jakoukoli pokutu udělenou podle čl. 17 a 18. Komise nemůže začít s vymáháním pokut, pokud nevyprší lhůta pro odvolání.
Článek 26
Komise přijme opatření nutná pro uplatnění tohoto nařízení.
Toto nařízení je závazné pro všechny členské státy a v plném rozsahu uplatnitelné.
-„-

NAŘÍZENÍ RADY (EHS) 3626/84 Z 19. PROSINCE 1984 DOPLŇUJÍCÍ NAŘÍZENÍ O ODSTRANĚNÍ DISKRIMINACE V PŘEPRAVNÍCH SAZBÁCH A PODMÍNKÁCH PŘI UPLATŇOVÁNÍ ČLÁNKU 79(3) SMLOUVY O USTAVENÍ EHS
Rada ES
- se zřetelem na:
- - Smlouvu o ustavení EHS, zejména čl. 75, návrh Komise, názor Evropského parlamentu, názor Ekonomického a sociálního výboru,
- protože směrnice Rady 89/647/EHS má pro dopravce dopravy veřejné a na vlastní účet ustanovení o používání pronajatých vozidel; definice přepravy zboží na vlastní účet po silnici v čl. 9 nařízení 11 použití pronajatých vozidel vylučuje; je proto nutné nařízení doplnit,
přijala toto nařízení:
Článek 1
První odrážka čl. 9 nařízení 11 se tímto nahrazuje takto:
- zboží musí být přepraveno vozidly vlastními nebo kupovanými na splátky nebo pronajatými podnikem za předpokladu, že se v posledním případě dodrží ustanovení čl. 2 směrnice 84/647/EHS.
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost 1. července 1984.
Toto nařízení je v plném rozsahu závazné a k přímému uplatnění ve všech členských státech.
-„-

NAŘÍZENÍ RADY (ES) č. 569/2008 ze dne 12. června 2008, kterým se mění nařízení č. 11 o odstranění diskriminace v oblasti přepravních sazeb a podmínek, kterým se provádí čl. 79 odst. 3 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství

RADA EVROPSKÉ UNIE,

s ohledem na Smlouvu o založení Evropského společenství, a zejména na čl. 75 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na návrh Komise,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),

vzhledem k těmto důvodům:

Pravidla Společenství vyžadovaná podle článku 75 Smlouvy o ES za účelem odstranění některých forem diskriminace, pokud jde o vnitrozemskou dopravu ve Společenství, byla
stanovena nařízením č. 11 (2). Za účelem snížení administrativní zátěže podniků by uvedené nařízení mělo být zjednodušeno zrušením zastaralých a zbytečných požadavků, zejména požadavku uchovávat v papírové formě informace, které jsou nyní v důsledku technického pokroku dostupné v účetních systémech dopravců,

PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:

Článek 1
Nařízení č. 11 se mění takto:

1) Článek 5 se zrušuje.

2) Článek 6 se mění takto:
a) v odstavci 1 se pátá a šestá odrážka zrušují;
b) v odstavci 2 se třetí věta zrušuje;
c) odstavec 3 se nahrazuje tímto:
„3. Jestliže stávající doklady, jako například nákladní listy nebo jakékoliv jiné přepravní doklady, obsahují všechny údaje uvedené v odstavci 1 a spolu se systémem
evidence a účetnictví dopravce umožňují důkladnou kontrolu přepravních sazeb a podmínek za účelem odstranění těch forem diskriminace, které jsou uvedeny v čl. 75 odst. 1 Smlouvy, a zamezení těmto formám diskriminace, není dopravce povinen zavádět nové přepravní doklady.“

Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.

V Lucemburku dne 12. června 2008.

Za Radu
předseda
A. VIZJAK

_________________
 (1) Úř. věst. C 175, 27.7.2007, s. 37.
(2) Úř. věst. 52, 16.8.1960, s. 1121/60. Nařízení naposledy pozměněné nařízením (EHS) č. 3626/84 (Úř. věst. L 335, 22.12.1984, s. 4).