Úmluva o mezinárodní železniční přepravě
(COTIF)
z 9. května 1980
ve znění pozměňovacího protokolu ze 3. června 1999
Oddíl I	 
Všeobecná ustanovení
Èlánek 1	 
Mezivládní organizace
§ 1	Smluvní strany této Úmluvy tvoří jako členské státy Mezivládní organizaci pro mezinárodní železniční přepravu (OTIF), dále označovanou „Organizace“.
§ 2	Sídlem Organizace je Bern. Valné shromáždění může rozhodnout o přeložení sídla na jiné místo v některém z členských států.
§ 3	Organizace má právní subjektivitu. Je zejména oprávněna uzavírat smlouvy, nabývat a zcizovat movitý a nemovitý majetek, jakož i žalovat a být žalována.
§ 4	Organizace, členové jejího personálu, jí pověření znalci a zástupci členských států požívají pro výkon svých funkcí nezbytných výsad a imunit, a to za podmínek uvedených v Protokolu o výsadách a imunitách organizace, který je připojen k této Úmluvě.
§ 5	Vztahy mezi Organizací a státem jejího sídla upravuje dohoda o sídle.
§ 6	Pracovními jazyky Organizace jsou francouzský, německý a anglický jazyk. Valné shromáždění může zavést další pracovní jazyky.
Èlánek 2	 
Cíl Organizace
§ 1	Cílem Organizace je všestranně podporovat, zlepšovat a usnadňovat mezinárodní železniční přepravu; k tomuto účelu Organizace zejména
a)	stanoví jednotné právní předpisy pro následující obory práva:
1.	smlouvu o přepravě osob a zboží v přímé mezinárodní železniční přepravě, včetně doplňkových přeprav jinými dopravními prostředky, které jsou předmětem jediné smlouvy;
2.	smlouvu o používání vozů jako dopravních prostředků v mezinárodní železniční přepravě;
3.	smlouvu o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě;
4.	přepravu nebezpečného zboží v mezinárodní železniční přepravě;
b)	působí ve směru soustavného odstraňování překážek při přechodu hranic v mezinárodní železniční přepravě se zřetelem ke zvláštním veřejným zájmům, pokud příčina těchto překážek tkví v oblasti odpovědnosti státu;
c)	přispívá k interoperabilitě a k technické harmonizaci v oboru železniční dopravy prohlašováním technických norem za závazné a přijímáním jednotných technických předpisů;
d)	stanoví jednotný postup pro technickou admisi železničního materiálu, který je určen k používání v mezinárodní dopravě;
e)	dohlíží na náležité používání a provádění všech právních předpisů, které byly vytvořeny, a doporučení, která byla vyslovena v rámci Organizace;
f)	s ohledem na právní, hospodářské a technické změny dále rozvíjí jednotné právní řády, pravidla a postupy uvedené pod písmeny a) až e).
§ 2	Organizace je oprávněna
a)	v rámci cílů uvedených v § 1 vypracovávat další jednotné právní řády;
b)	vytvářet rámec, ve kterém budou moci členské státy vypracovávat další mezinárodní úmluvy s cílem podporovat, zlepšovat nebo usnadňovat mezinárodní železniční přepravu.
Èlánek 3	 
Mezinárodní spolupráce
§ 1	Členské státy se zavazují, že svou mezinárodní spolupráci v oboru železniční dopravy související s úkoly, které jsou Organizaci přiděleny na základě článků 2 a 4, zásadně soustředí v Organizaci. K dosažení tohoto cíle učiní členské státy všechna nutná a účelná opatření, aby stávající multilaterální mezinárodní úmluvy a dohody, jejichž smluvními stranami jsou, byly náležitě uzpůsobeny, pokud se tyto úmluvy a dohody týkají mezinárodní spolupráce v železniční dopravě a jsou-li v nich jiným mezivládním nebo nestátním organizacím přiděleny úkoly, které se překrývají s úkoly Organizace.
§ 2	Závazky, které pro členské státy, jež jsou zároveň členskými státy Evropských společenství nebo jsou zároveň smluvními státy Úmluvy o Evropském hospodářském prostoru, vyplývají z § 1, ponechávají nedotčeny závazky, které tyto státy plní jako členové Evropských společenství nebo jako smluvní státy Úmluvy o Evropském hospodářském prostoru.
Èlánek 4	 
Přebírání a převádění úkolů
§ 1	Rozhodnutím Valného shromáždění může Organizace v souladu s cíli uvedenými v článku 2 přebírat od jiných mezivládních organizací úkoly, prostředky a závazky na základě dohod s těmito organizacemi.
§ 2	Rozhodnutím Valného shromáždění může Organizace převádět úkoly, prostředky a závazky na jiné mezivládní organizace na základě dohod s těmito organizacemi.
§ 3	Organizace může se souhlasem Správního výboru přijímat správní úkoly, které souvisejí s jejími cíli a budou jí předány některým členským státem. Výdaje, které vyplývají z přijetí těchto úkolů, hradí dotčený členský stát.
Èlánek 5	 
Zvláštní závazky členských států
§ 1	Členské státy se dohodly, že přijmou veškerá vhodná opatření k usnadňování a zrychlování mezinárodní železniční přepravy. Za tímto účelem se každý členský stát zavazuje, že v rámci svých možností
a)	odstraní všechny zbytečné postupy,
b)	dosud potřebné formality zjednoduší a sjednotí,
c)	zjednoduší hraniční kontroly.
§ 2	V zájmu zjednodušení a zlepšení mezinárodní železniční přepravy se členské státy dohodly, že budou přispívat k dosažení co nejvyšší míry jednotnosti předpisů, standardů, postupů a organizačních metod, pokud jde o železniční vozidla, personál železnice, železniční infrastrukturu a pomocné služby.
§ 3	Členské státy se dohodly, že budou podporovat uzavírání dohod mezi provozovateli infrastruktury, jejichž cílem bude optimalizace železniční dopravy.
Èlánek 6	 
Jednotné právní předpisy
§ 1	Pokud nebyla učiněna prohlášení nebo vzneseny výhrady podle článku 42 § 1 věta 1, použijí se v mezinárodní železniční přepravě a při technické admisi železničního materiálu pro používání v mezinárodní dopravě:
a)	„Jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě osob (CIV)“, Přípojek A k Úmluvě,
b)	„Jednotné právní předpisy pro smlouvu o mezinárodní železniční přepravě zboží (CIM)“, Přípojek B k Úmluvě,
c)	„Řád pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID)“, Přípojek C k Úmluvě,
d)	„Jednotné právní předpisy pro smlouvu o používání vozů v mezinárodní železniční přepravě (CUV)“, Přípojek D k Úmluvě,
e)	„Jednotné právní předpisy pro smlouvu o užívání infrastruktury v mezinárodní železniční přepravě (CUI)“, Přípojek E k Úmluvě,
f)	„Jednotné právní předpisy pro vyhlašování technických norem za závazné a pro přijímání jednotných technických předpisů pro železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní dopravě (APTU)“, Přípojek F k Úmluvě,
g)	„Jednotné právní předpisy pro technickou admisi železničního materiálu, který se používá v mezinárodní dopravě (ATMF)“, Přípojek G k Úmluvě,
h)	další jednotné právní řády vypracované Organizací na základě článku 2 § 2 písm. a), které tvoří rovněž přípojky k Úmluvě.
§ 2	Jednotné právní předpisy a právní řády uvedené v § 1 jsou se svými přílohami součástí Úmluvy.
Èlánek 7	 
Výklad pojmu „Úmluva“
V následujícím textu zahrnuje výraz „Úmluva“ samotnou Úmluvu, Protokol uvedený v článku 1 § 4 a přípojky včetně jejich příloh uvedené v článku 6.
§ 1	
Oddíl II	 
Společná ustanovení
Èlánek 8	 
Vnitrostátní právo
§ 1	Při výkladu a použití Úmluvy je nutné přihlížet k tomu, že Úmluva má povahu mezinárodního práva, a k nutnosti podporovat jednotnost.
§ 2	Není-li v Úmluvě potřebné ustanovení, platí vnitrostátní právo.
§ 3	Vnitrostátním právem se rozumí právo státu, ve kterém oprávněný uplatňuje svůj nárok, včetně kolizních norem.
Èlánek 9	 
Zúčtovací jednotka
§ 1	Zúčtovací jednotkou předvídanou v přípojcích je zvláštní právo čerpání, jak je definováno Mezinárodním měnovým fondem.
§ 2	Hodnota vnitrostátní měny členského státu, který je zároveň členem Mezinárodního měnového fondu, vyjádřená ve zvláštních právech čerpání, se stanoví podle přepočtové metody Mezinárodního měnového fondu používané pro jeho vlastní operace a transakce.
§ 3	Hodnota vnitrostátní měny členského státu, který není zároveň členem Mezinárodního měnového fondu, vyjádřená ve zvláštních právech čerpání, se vypočte způsobem, který stanoví tento stát. Výpočet musí ve vnitrostátní měně vést pokud možno k téže reálné hodnotě, jaká by vyplynula z použití § 2.
§ 4	Pro členský stát, který není zároveň členem Mezinárodního měnového fondu a jehož zákonodárství nedovoluje použití § 2 nebo § 3, se zúčtovací jednotka předvídaná v přípojcích rovná hodnotě tří zlatých franků. Zlatý frank je definován 10/31 gramu zlata o ryzosti 0,900. Přepočet zlatého franku musí ve vnitrostátní měně vést pokud možno k téže reálné hodnotě, jaká by vyplynula z použití § 2.
§ 5	Do tří měsíců po vstupu Úmluvy v platnost a poté vždy, když dojde ke změně metody výpočtu nebo ke změně hodnoty vnitrostátní měny v poměru ke zúčtovací jednotce, sdělí členské státy svou metodu výpočtu podle § 3 nebo výsledek přepočtu podle § 4 generálnímu sekretáři Organizace. Generální sekretář dá tato sdělení na vědomí ostatním členským státům.
§ 6	Částka vyjádřená ve zúčtovacích jednotkách se přepočítá na vnitrostátní měnu státu soudu, u něhož se právní věc projednává. Přepočet se provádí podle odpovídající hodnoty příslušné měny v den vynesení rozsudku nebo v den, na kterém se strany dohodly.
Èlánek 10	 
Doplňující ustanovení
§ 1	Dva nebo více členských států může vydávat doplňující ustanovení nebo dva nebo více dopravců se může dohodnout na doplňujících ustanoveních k provádění Jednotných právních předpisů CIV a Jednotných právních předpisů CIM, která se od ustanovení těchto Jednotných právních předpisů nesmějí odchylovat.
§ 2	Doplňující ustanovení podle § 1 vstupují v platnost a jsou zveřejněna ve formě uvedené v zákonech a předpisech příslušného členského státu. Doplňující ustanovení členských států a jejich vstup v platnost se sdělí generálnímu sekretáři Organizace, který o nich zpraví ostatní členské státy.
Èlánek 11	 
Procesní kauce
U žalob podávaných na základě Jednotných právních předpisů CIV, Jednotných právních předpisů CIM, Jednotných právních předpisů CUV nebo Jednotných právních předpisů CUI nelze vyžadovat poskytování záruk na náklady právního sporu.
Èlánek 12	 
Vykonávání rozsudků. Zabavení a obstavení
§ 1	Rozsudky, včetně rozsudků o zmeškání, které byly vyneseny na základě Úmluvy příslušným soudem, a které se staly vykonatelnými podle zákonů rozhodných pro posuzující soud jsou vykonatelné v každém z ostatních členských států, jakmile ve státě, ve kterém má být rozsudek vykonán, jsou splněny předepsané formality. Věcné přezkoumání případu není přípustné. Tato ustanovení platí také pro soudní smíry.
§ 2	§ 1 se nepoužije na rozsudky vykonatelné pouze předběžně a na rozsudky, které žalobci kvůli jeho podlehnutí v právním sporu ukládají kromě úhrady výloh také povinnost náhrady škody.
§ 3	Příslušejí-li dopravnímu podniku vůči jinému dopravnímu podniku, který nesídlí v tomtéž členském státě, pohledávky z přepravy, na niž se použijí Jednotné právní předpisy CIV nebo Jednotné právní předpisy CIM, mohou být tyto pohledávky zabaveny nebo obstaveny pouze na základě rozhodnutí soudů členského státu, v němž sídlí dopravní podnik, který je věřitelem pohledávky, určené k obstavení.
§ 4	Pohledávky na základě smluv, na které se použijí Jednotné právní předpisy CUV nebo Jednotné právní předpisy CUI, mohou být zabaveny nebo obstaveny pouze na základě rozhodnutí soudů členského státu, v němž sídlí dopravní podnik, který je věřitelem pohledávky určené k obstavení.
§ 5	Železniční vozidla mohou být zabavena nebo obstavena v jiném členském státě než v tom, ve kterém má držitel své sídlo, pouze na základě rozhodnutí soudů tohoto státu. Výraz „držitel“ označuje toho, kdo jako vlastník nebo jako osoba jinak oprávněná k disponování trvale hospodářsky užívá vůz jako přepravní prostředek.
§ 1	
Oddíl III	 
Struktura a činnost Organizace
Èlánek 13	 
Orgány
§ 1	Činnost Organizace zajišťují následující orgány:
a)	Valné shromáždění,
b)	Správní výbor,
c)	Revizní komise,
d)	Odborná komise pro přepravu nebezpečného zboží (Odborná komise RID),
e)	Komise pro usnadňování železniční přepravy,
f)	Odborná komise pro technické otázky,
g)	generální sekretář.
§ 2	Valné shromáždění může rozhodnout o časově omezeném zřízení dalších výborů (komisí) pro zvláštní úkoly.
§ 3	Při zjišťování schopnosti Valného shromáždění a výborů (komisí) uvedených v § 1 písm. c) až f) se usnášet nejsou zohledňovány členské státy bez hlasovacího práva (článek 14 § 5, článek 26 § 7 nebo článek 40 § 4).
§ 4	Předsednictví na Valném shromáždění, předsednictví ve Správním výboru, jakož i funkce generálního sekretáře se zásadně svěřují jen příslušníkům různých členských států.
Èlánek 14	 
Valné shromáždění
§ 1	Valné shromáždění tvoří všechny členské státy.
§ 2	Valné shromáždění
a)	si stanovuje jednací řád;
b)	určuje členy Správního výboru, jakož i náhradního člena za každého člena a označuje předsedající členský stát (článek 15 § 1 až § 3);
c)	volí generálního sekretáře (článek 21 § 2);
d)	vydává směrnice pro činnost Správního výboru a generálního sekretáře;
e)	stanovuje na období šesti let nejvyšší částku, které smějí dosáhnout výdaje Organizace v každém rozpočtovém období (článek 25); v ostatních případech vydává na období nejvýše šesti let směrnice pro omezení těchto výdajů;
f)	rozhoduje o přeložení sídla Organizace (článek 1 § 2);
g)	rozhoduje o zavedení dalších pracovních jazyků (článek 1 § 6);
h)	rozhoduje o přebírání dalších úkolů Organizací (článek 4 § 1), jakož i o přenášení úkolů Organizace na jiné mezivládní organizace (článek 4 § 2);
i)	případně rozhoduje o časově omezeném zřízení výborů pro zvláštní úkoly (článek 13 § 2);
j)	přezkoumává, zda lze postoj některého státu považovat za konkludentní výpověď (článek 26 § 7);
k)	rozhoduje o tom, zda kontrolu účtů svěří jinému členskému státu než je stát, v němž má Organizace své sídlo (článek 27 § 1);
l)	rozhoduje o návrzích na změnu Úmluvy (článek 33 § 2 a § 3);
m)	posuzuje žádosti o přístup k Úmluvě, které mu jsou předloženy (článek 37 § 4);
n)	rozhoduje o podmínkách přístupu regionální organizace pro hospodářskou spolupráci (článek 38 § 1);
o)	rozhoduje o asociačních žádostech, které mu jsou předloženy (článek 39 § 1);
p)	rozhoduje o zrušení Organizace a o případném přenesení jejích úkolů na jinou mezivládní organizaci (článek 43);
q)	rozhoduje o ostatních otázkách, které jsou zařazeny na pořad jednání.
§ 3	Generální sekretář svolává Valné shromáždění každé tři roky nebo na žádost jedné třetiny členských států nebo na žádost Správního výboru, jakož i v případech, které jsou uvedeny v článku 33 § 2 a § 3 a v článku 37 § 4. Generální sekretář zašle členským státům nejpozději tři měsíce před zahájením jednání návrh pořadu dne podle podmínek stanovených jednacím řádem v § 2 písm. a).
§ 4	Valné shromáždění je schopno se usnášet (článek 13 § 3), je-li zastoupena většina členských států. Každý členský stát se může dát zastupovat jiným členským státem; jeden stát však nemůže zastupovat více než dva jiné státy.
§ 5	Při rozhodování Valného shromáždění o změnách přípojků k Úmluvě nemají hlasovací právo členské státy, které podaly prohlášení k příslušnému přípojku podle článku 42 § 1 první věta.
§ 6	Valné shromáždění přijímá svá rozhodnutí prostou většinou členských států zastoupených při hlasování; v případech uvedených v § 2 pod písm. e), f), g), h), l) a p), jakož i v případě uvedeném v článku 34 § 6 je však potřebná dvoutřetinová většina. v případě uvedeném v § 2 písm. l) je dvoutřetinová většina potřebná pouze tehdy, jedná-li se o návrhy na změnu samotné Úmluvy, s výjimkou článků 9 a 27 §§ 2 až 10, jakož i tehdy, jedná-li se o návrhy na změnu Protokolu uvedeného v článku 1 § 4.
§ 7	Se souhlasem většiny členských států zve generální sekretář k účasti na jednáních Valného shromáždění s hlasem poradním také:
a)	státy, které nejsou členy Organizace,
b)	mezinárodní organizace a svazy, které jsou v otázkách týkajících se činnosti Organizace kompetentní nebo se zabývají otázkami zařazenými na pořad jednání.
Èlánek 15	 
Správní výbor
§ 1	Správní výbor tvoří jedna třetina členských států.
§ 2	Členové výboru a za každý členský stát jeden náhradní člen, jakož i členský stát, který zastává předsednickou funkci, se určují na tři roky. Složení výboru se stanoví na každé funkční období s přihlédnutím zejména k přiměřenému geografickému rozdělení. Stane-li se náhradní člen během jednoho funkčního období členem výboru, zaznamená to, že v následujícím funkčním období je členem výboru.
§ 3	Uvolní-li se některé místo nebo zanikne-li hlasovací právo některého člena výboru nebo nezúčastní-li se některý člen dvou po sobě následujících zasedání výboru a nedá se podle § 6 zastupovat jiným členem, vykonává po zbytek funkčního období jeho funkce náhradní člen určený Valným shromážděním.
§ 4	Bez ohledu na případ uvedený v § 3 nesmí být jeden členský stát členem výboru déle než dvě celá po sobě následující funkční období.
§ 5	Správní výbor
a)	si stanovuje jednací řád;
b)	uzavírá dohodu o sídle;
c)	vydává personální statut Organizace;
d)	s přihlédnutím ke způsobilosti uchazečů a přiměřenému geografickému rozdělení jmenuje vedoucí pracovníky Organizace;
e)	stanovuje řád pro účetnictví Organizace;
f)	schvaluje program práce, rozpočet, výroční zprávu a účetní uzávěrku Organizace;
g)	stanovuje na základě schválené účetní uzávěrky konečný příspěvek, který jsou členské státy povinny podle článku 26 uhradit za oba uplynulé kalendářní roky, jakož i výši záloh, které je podle článku 26 § 5 nutno uhradit za běžný a následující kalendářní rok;
h)	stanovuje, které úkoly Organizace se týkají všech nebo pouze části členských států a které výdaje jsou proto členské státy povinny hradit (článek 26 § 4);
i)	stanovuje částku zvláštní náhrady (článek 26 § 11);
j)	vydává zvláštní pokyny pro revizi účtů (článek 27 § 1);
k)	vyslovuje souhlas s převzetím správních úkolů Organizací (článek 4 § 3) a stanovuje zvláštní příspěvky, které jsou dotčené státy povinny uhradit;
l)	podává členským státům výroční zprávu, účetní uzávěrku a sděluje jim svá rozhodnutí a doporučení;
m)	vydává zprávu o činnosti, podává návrhy na své nové ustavení a s ohledem na Valné shromáždění, které je povinno stanovit složení Správního výboru (článek 14 § 2 písm. b)), sděluje obé členským státům nejpozději dva měsíce před zahájením zasedání;
n)	dohlíží na činnost generálního sekretáře;
o)	dohlíží na to, aby generální sekretář náležitě používal Úmluvu, jakož i prováděl rozhodnutí přijatá jinými orgány; k tomuto účelu může výbor přijímat opatření nutná ke zlepšení používání Úmluvy a uvedených rozhodnutí;
p)	posuzuje otázky, které se mohou týkat činnosti Organizace a jež mu jsou postoupeny členským státem nebo generálním sekretářem;
q)	rozhoduje o sporech mezi členským státem a generálním sekretářem, pokud jde o jeho funkce depozitáře (článek 36 § 2);
r)	rozhoduje o návrzích na pozastavení členství (článek 40).
§ 6	Výbor je schopen se usnášet, jsou-li zastoupeny dvě třetiny jeho členů. Každý člen se může dát zastupovat jiným členem, jeden člen však nesmí zastupovat více než jednoho jiného člena.
§ 7	Výbor přijímá svá rozhodnutí prostou většinou členů zastoupených při hlasování.
§ 8	Není-li rozhodnuto jinak, schází se výbor v sídle Organizace. Zápisy z jednání se předkládají všem státům.
§ 9	Předseda výboru
a)	svolává výbor nejméně jednou ročně, jakož i na žádost čtyř členů výboru nebo na žádost generálního sekretáře;
b)	předkládá členům výboru návrh pořadu jednání;
c)	projednává v mezích a za podmínek stanovených jednacím řádem výboru naléhavé otázky, které se objevují v období mezi zasedáními.
§ 10	Výbor může v rámci svých vlastních kompetencí pověřit předsedu, aby vykonával určité zvláštní úkoly.
Èlánek 16	 
Komise
§ 1	Komise uvedené v článku 13 § 1 písm. c) až f) a v § 2 tvoří zásadně všechny členské státy. Zabývá-li se Revizní komise, Odborná komise RID nebo Odborná komise pro technické otázky v rámci svých kompetencí změnami přípojků k Úmluvě a rozhoduje-li o změnách, členské státy, které podaly prohlášení k příslušným přípojkům podle článku 42 § 1 první věta, nejsou členy příslušné komise.
§ 2	Generální sekretář svolává komise buď z vlastního popudu, nebo na žádost pěti členských států nebo na žádost Správního výboru. Generální sekretář předkládá členským státům nejpozději dva měsíce před zahájením jednání návrh pořadu jednání.
§ 3	Každý členský stát se může dát zastupovat jiným členským státem, jeden stát však nemůže zastupovat více než dva jiné státy.
§ 4	Každý zastoupený členský stát disponuje jedním hlasem. Návrh je přijat, je-li počet hlasů pro
a)	roven nejméně jedné třetině členských států zastoupených při hlasování a 
b)	větší než počet hlasů proti.
§ 5	Se souhlasem většiny členských států, zve generální sekretář k účasti na jednáních Valného shromáždění s hlasem poradním také
a)	státy, které nejsou členy Organizace, 
b)	členské státy, které nejsou členy příslušného výboru, 
c)	mezinárodní organizace a svazy, které jsou kompetentní v otázkách týkajících se činnosti Organizace nebo se zabývají otázkami zařazenými na pořad jednání.
§ 6	Komise volí na každé zasedání nebo na určité období předsedu a jednoho nebo více zastupujících místopředsedů.
§ 7	Porady se vedou v pracovních jazycích. Výklady přednesené během schůze v jednom pracovním jazyce se podle závažnosti obsahu překládají do ostatních pracovních jazyků; návrhy a usnesení se překládají v úplném znění.
§ 8	Zápisy obsahují zhuštěnou reprodukci zasedání. Návrhy a usnesení se zaznamenávají v úplném znění. Pokud jde o usnesení, je rozhodující francouzské znění. Zápisy se předkládají všem členským státům.
§ 9	Komise mohou pověřit projednáváním některých otázek pracovní skupiny.
§ 10	Komise si stanovují jednací řád.
Èlánek 17	 
Revizní komise
§ 1	Revizní komise
a)	rozhoduje podle článku 33 § 4 o návrzích na změnu Úmluvy;
b)	zkoumá návrhy, které se podle článku 33 § 2 předkládají k rozhodnutí Valnému shromáždění.
§ 2	Revizní komise je schopen se usnášet (článek 13 § 3), je-li zastoupena většina členských států.
Èlánek 18	 
Odborná komise RID
§ 1	Odborná komise RID rozhoduje podle článku 33 § 5 o návrzích na změnu Úmluvy.
§ 2	Odborná komise RID je schopna se usnášet (článek 13 § 3), je-li zastoupena jedna třetina členských států.
Èlánek 19	 
Komise pro usnadňování železniční přepravy
§ 1	Komise pro usnadňování železniční přepravy
a)	se zabývá veškerými otázkami usnadňování přechodu hranic v mezinárodní železniční přepravě;
b)	doporučuje standardy, metody, postupy a praktiky, které se týkají usnadňování mezinárodní železniční přepravy.
§ 2	Komise pro usnadňování železniční přepravy je schopna se usnášet (článek 13 § 3), je-li zastoupena třetina členských států.
Èlánek 20	 
Odborná komise pro technické otázky
§ 1	Odborná komise pro technické otázky 
a)	rozhoduje o prohlašování technických norem pro železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní dopravě, za závazné podle článku 5 Jednotných právních předpisů APTU; 
b)	rozhoduje o přijímání jednotného technického předpisu pro konstrukci, provoz, údržbu a postupy týkající se železničního materiálu, který je určen k používání v mezinárodní dopravě, podle článku 6 Jednotných právních předpisů APTU; 
c)	dohlíží na používání technických norem a jednotných technických předpisů pro železniční materiál, který je určen k používání v mezinárodní železniční dopravě, a přezkoumává jejich další rozvíjení s ohledem na prohlašování těchto norem a předpisů za závazné nebo jejich přijímání podle postupů předvídaných v článcích 5 a 6 Jednotných právních předpisů APTU; 
d)	rozhoduje podle článku 33 § 6 o návrzích na změnu Úmluvy; 
e)	zabývá se veškerými dalšími záležitostmi, které jí jsou podle Jednotných právních předpisů APTU a Jednotných právních předpisů ATMF přiděleny k projednání.
§ 2	Odborná komise pro technické otázky je schopna se usnášet (článek 13 § 3), je-li zastoupena polovina členských států ve smyslu článku 16 § 1. Při rozhodování o ustanoveních v přílohách k Jednotným právním předpisům APTU nemají hlasovací právo ty členské státy, které k příslušnému ustanovení ve smyslu článku 35 § 4 vznesly námitku nebo daly prohlášení ve smyslu článku 9 § 1 Jednotných právních předpisů APTU.
§ 3	Odborná komise pro technické otázky může prohlašovat technické normy za závazné nebo přijímat jednotné technické předpisy, nebo jejich prohlášení za závazné nebo jejich přijetí odmítnout; v žádném případě je nemůže měnit.
Èlánek 21	 
Generální sekretář
§ 1	Generální sekretář obstarává administrativní záležitosti Organizace.
§ 2	Generálního sekretáře volí Valné shromáždění na období tří let. Generální sekretář může být opětovně zvolen nejvýš dvakrát.
§ 3	Generální sekretář je zejména povinen 
a)	plnit úkoly depozitáře (článek 36);
b)	zastupovat Organizaci navenek;
c)	zpravovat členské státy o usnesení přijatých Valným shromážděním a výbory (článek 34 § 1, článek 35 § 1);
d)	plnit úkoly, které jsou mu svěřeny jinými orgány Organizace;
e)	připravovat, případně za přispění přizvaných znalců, návrhy členských států na změnu Úmluvy k poradám;
f)	svolávat Valné shromáždění a ostatní komise (článek 14 § 3, článek 16 § 2);
g)	předávat členským státům včas dokumenty potřebné k jednáním různých orgánů;
h)	zpracovávat program práce, rozpočet a výroční zprávu Organizace a předkládat je ke schválení Správnímu výboru (článek 25);
i)	spravovat finanční záležitosti Organizace v rámci schváleného rozpočtu;
j)	na žádost jedné ze zúčastněných stran pokoušet se nabídnutím svých dobrých služeb urovnávat spory mezi těmito stranami, pokud jde o výklad nebo používání Úmluvy;
k)	na požádání všech zúčastněných stran vydávat znalecké posudky při sporech o výklad nebo používání Úmluvy;
l)	plnit úkoly, které mu byly přiděleny v oddíle V;
m)	přijímat sdělení členských států, mezinárodních organizací a svazů, které jsou uvedeny v článku 16 § 5, jakož i podniků podílejících se na mezinárodní železniční přepravě (dopravců, provozovatelů infrastruktury atd.) a uvědomovat o nich případně jiné členské státy, mezinárodní organizace a svazy, jakož i podniky;
n)	řídit personál Organizace;
o)	včas uvědomovat členské státy, uvolní-li se u Organizace služební místo;
p)	udržovat v aktuálním stavu a zveřejňovat seznamy tratí (linek) uvedené v článku 24;
§ 4	Generální sekretář může o své vůli předkládat návrhy na změnu Úmluvy.
Èlánek 22	 
Personál Organizace
Práva a povinnosti personálu Organizace vyplývají z personálního statutu, který vydává Správní výbor podle článku 15 § 5 písm. c).
Èlánek 23	 
Časopis
§ 1	Organizace vydává časopis, který obsahuje úřední sdělení, jakož i sdělení, která jsou nutná a potřebná k používání Úmluvy.
§ 2	Sdělení, která je generální sekretář povinen činit na základě Úmluvy, lze případně uskutečnit zveřejněním v časopise.
Èlánek 24	 
Seznamy tratí (linek)
§ 1	Námořní nebo říční linky, uvedené v článku 1 Jednotných právních předpisů CIV a Jednotných právních předpisů CIM, na nichž se na základě jediné přepravní smlouvy provádějí přepravy jako doplněk k železniční přepravě, se zapisují do dvou seznamů:
a)	seznamu námořních a říčních linek CIV
b)	seznamu námořních a říčních linek CIM.
§ 2	Železniční trati členských států, které vznesly výhradu podle článku 1 § 6 Jednotných právních předpisů CIV nebo podle článku 1 § 6 Jednotných právních předpisů CIM se způsobem odpovídajícím této výhradě zapisují do dvou seznamů:
a)	seznamu železničních tratí CIV,
b)	seznamu železničních tratí CIM.
§ 3	Členské státy zašlou svá sdělení týkající se zapsání nebo vyškrtnutí linek a železničních tratí podle § 1 a § 2 generálnímu sekretáři. Pokud námořní nebo říční linky uvedené v § 1 spojují členské státy, zapisují se pouze se souhlasem těchto států; k vyškrtnutí linky stačí sdělení jednoho z těchto států.
§ 4	Generální sekretář zpraví všechny členské státy o zapsání nebo vyškrtnutí linky nebo železniční trati.
§ 5	Přepravy po námořních nebo říčních linkách podle § 1 a přepravy po železničních tratích podle § 2 podléhají Úmluvě po uplynutí jednoho měsíce, počítáno ode dne sdělení generálního sekretáře o jejich zapsání. Po uplynutí tří měsíců, počítáno ode dne sdělení generálního sekretáře o jejich vyškrtnutí, nepodléhají Úmluvě, s výjimkou již započatých přeprav, které je nutno dokončit.
§ 1	
Oddíl IV	 
Finance
Èlánek 25	 
Program práce. Rozpočet. Účetní uzávěrka. Výroční zpráva.
§ 1	Plán práce, rozpočet a účetní uzávěrka Organizace zahrnují vždy období dvou kalendářních let.
§ 2	Organizace vydává nejméně každé dva roky výroční zprávu.
§ 3	Výši výdajů Organizace stanovuje Správní výbor na návrh generálního sekretáře na každé rozpočtové období.
Èlánek 26	 
Financování výdajů
§ 1	S výhradou §§ 2 až 4 se výdaje Organizace nekryté ostatními příjmy hradí ze dvou pětin na základě příspěvkového klíče Organizace spojených národů a ze tří pětin na základě celkové délky železniční infrastruktury, jakož i námořních a říčních linek zapsaných do seznamu podle článku 24 § 1. U námořních a říčních linek se započítává pouze polovina jejich délek.
§ 2	Vznesl-li některý členský stát výhradu podle článku 1 § 6 Jednotných právních předpisů CIV nebo podle článku 1 § 6 Jednotných právních předpisů CIM, určuje se jeho příspěvek následovně:
a)	namísto celkové délky železniční infrastruktury na území tohoto členského státu se zohledňuje pouze délka železničních tratí zapsaných podle článku 24 § 2;
b)	část příspěvku podle klíče Organizace spojených národů se počítá pouze relativně v poměru délky linek nebo železničních tratí zapsaných podle článku 24 §§ 1 a 2 k celkové délce železniční infrastruktury na území tohoto členského státu, s připočtením délky tratí zapsaných podle článku 24 § 1; v žádném případě nesmí tato část činit méně než 0,01 procenta.
§ 3	Každý členský stát se na příspěvcích podílí nejméně 0,25 procenta a nejvýše 15 procenty.
§ 4	Správní výbor stanovuje, které úkoly Organizace se týkají
a)	všech členských států stejným způsobem, a které výdaje hradí všechny členské státy podle klíče uvedeného v § 1;
b)	pouze části členských států, a které výdaje hradí tyto členské státy podle téhož klíče.
§ 3 platí přiměřeně. Článek 4 § 3 zůstává nedotčen.
§ 5	Příspěvky členských států na výdaje Organizace se hradí formou zálohy splatné ve dvou splátkách vždy nejpozději do 31. října každého z obou roků, které zahrnuje rozpočet. Výše záloh se stanovuje na základě konečných příspěvků splatných za oba předchozí roky.
§ 6	S postoupením výroční zprávy a závěrečného účtu členským státům sdělí generální sekretář konečnou výši příspěvku za oba uplynulé kalendářní roky, jakož i výši zálohy za oba následující kalendářní roky.
§ 7	Po 31. prosinci roku, ve kterém se uskuteční sdělení generálního sekretáře podle § 6, se příspěvek splatný za oba uplynulé roky úročí pěti procenty ročně. Neuhradil-li členský stát svůj příspěvek od tohoto dne do jednoho roku, pozastavuje se jeho hlasovací právo do té doby, než splní svou platební povinnost. Po uplynutí další dvouleté lhůty zváží Valné shromáždění, zda postoj tohoto státu je nutno považovat za konkludentní výpověď Úmluvy, přičemž stanoví případně okamžik, k němuž výpověď nabude účinnosti.
§ 8	V případě výpovědi podle § 7 nebo podle článku 41, jakož i v případě pozastavení hlasovacího práva podle článku 40 § 4 písm. b) zůstávají dlužné částky splatné.
§ 9	Nezaplacené částky se hradí z prostředků Organizace.
§ 10	Členský stát, který vypověděl Úmluvu, se přístupem může opět stát členským státem za podmínky, že zaplatil dlužné částky.
§ 11	Organizace vybírá úhradu na krytí zvláštních výdajů, které vyplývají z činností předvídaných v článku 21 § 3 písm. j) až l). V případech uvedených v článku 21 § 3 písm. j) a k) stanoví tuto částku na návrh generálního sekretáře Správní výbor; v případě uvedeném v článku 21 § 3 písm. l) se použije článek 31 § 3.
Èlánek 27	 
Revize účtů
§ 1	Nestanoví-li Valné shromáždění podle článku 14 § 2 písm. k) jinak, provádí revizi účtů stát, ve kterém má Organizace své sídlo, podle pravidel uvedených v tomto článku a, s výhradou zvláštních pokynech Správního výboru, v souladu s Řádem pro finance a účetnictví Organizace (článek 15 § 5 písm. e)).
§ 2	Revizor účtů kontroluje účty Organizace včetně všech důvěrných fondů a zvláštních účtů, pokud to považuje za nutné k tomu, aby se ujistil, že
a)	finanční doklady odpovídají knihám a zápisům Organizace;
b)	finanční operace, na něž se doklady vztahují, se provádějí v souladu s pravidly a předpisy, jakož i ustanoveními o rozpočtu a jinými směrnicemi Organizace;
c)	hodnoty a hotovost, které jsou uloženy v bance nebo v pokladně, byly zkontrolovány buď podle přímých dokladů depozitáře nebo skutečně spočteny;
d)	vnitřní kontroly, včetně vnitřní revize účtů, jsou přiměřené;
e)	všechny prvky aktiv a pasiv, jakož i všechny přebytky a deficity byly zaznamenány postupem, který revizor považuje za uspokojivý.
§ 3	Pouze revizor účtů je oprávněn uznávat zcela nebo zčásti potvrzení a doklady, které dodá generální sekretář. Považuje-li to revizor za účelné, může každý doklad o finančních operacích nebo dodávkách a materiálu důkladně prozkoumat a překontrolovat.
§ 4	Revizor účtů má vždy volný přístup ke všem knihám, zápisům, účetním dokladům a jiným informacím, které považuje za nutné.
§ 5	Revizor účtů není oprávněn odmítnout některou z rubrik účtů, upozorní však neprodleně generálního sekretáře na každou operaci, jejíž řádnost nebo účelnost se mu jeví jako sporná, aby generální sekretář mohl učinit příslušná opatření.
§ 6	Revizor účtů vystaví a podepíše potvrzení o finančních dokladech s následujícím textem: „Zkontroloval jsem finanční doklady Organizace za rozpočtové období, které končí 31. prosincem … . Revize zahrnovala všeobecnou analýzu účetních metod a kontrolu účetních dokladů a jiných podkladů, kterou jsem za daných okolností považoval za nutnou.“ Toto potvrzení popřípadě rozvede, že
a)	finanční doklady uspokojivě odrážejí finanční situaci na konci sledovaného období, jakož i výsledky operací, které byly v průběhu tohoto období provedeny;
b)	finanční doklady byly vyhotoveny v souladu s výše uvedenými principy;
c)	finanční zásady byly použity podle modalit, které odpovídaly modalitám platným pro předcházející rozpočtové období;
d)	finanční operace byly provedeny v souladu s pravidly a předpisy, jakož i ustanoveními o rozpočtu a jinými směrnicemi Organizace.
§ 7	Ve své zprávě o finančních operacích revizor účtů uvede:
a)	druh a rozsah revize, kterou provedl;
b)	prvky, které se vztahují k úplnosti nebo přesnosti účtů, v případě potřeby včetně
1.	informací nutných ke správné interpretaci a posouzení účtů;
2.	každé částky, která měla být vybrána, v účtu se však neobjevila;
3.	každé částky, která byla předmětem normální nebo podmíněné výdejní povinnosti a která nebyla zaevidována nebo nebyla zohledněna ve finančních dokladech;
4.	výdaje, pro které nebyly předloženy dostačující doklady;
5.	vyjádření, zda jsou účetní knihy vedeny v náležité podobě; na případy, v nichž se vyhotovení finančních dokladů odchyluje od všeobecně uznávaných a stále používaných účetních zásad, je nutné upozornit;
c)	ostatní otázky, na které je nutné upozornit Správní výbor, například:
1.	případy podvodu nebo domnělého podvodu;
2.	plýtvání nebo nepřípustné používání fondů nebo jiných aktiv Organizace (i když jsou účty, které se takových operací týkají, řádně vedeny);
3.	výdaje, u nichž hrozí nebezpečí, že by mohly Organizaci dodatečně způsobit značné náklady;
4.	každý obecný nebo zvláštní nedostatek systému kontroly příjmů a výdajů nebo dodávek a materiálu;
5.	výdaje, které neodpovídají záměrům Správního výboru, se zřetelem k převodům řádně předvídaným v rámci rozpočtu;
6.	překročení úvěrů, se zřetelem ke změnám vyplývajícím z převodů, které jsou řádně předvídány v rámci rozpočtu;
7.	výdaje, které neodpovídají stávajícím zmocněním;
d)	přesnost nebo nepřesnost účtů, která se týká dodávek a materiálu, zjištěnou na základě soupisu inventáře a revize knih.
Zpráva může navíc poukázat na operace, které byly zaúčtovány v průběhu předcházejícího rozpočtového období a o nichž jsou k dispozici nové informace, nebo na operace, které se mají uskutečnit v průběhu pozdějšího rozpočtového období a o nichž je žádoucí předem informovat Správní výbor.
§ 8	Revizor účtů nesmí do své zprávy v žádném případě zahrnout kritiku, aniž by předem poskytl generálnímu sekretáři možnost zaujmout stanovisko.
§ 9	Revizor účtů sdělí svá zjištění týkající se revize účtů Správnímu výboru a generálnímu sekretáři. Revizor může navíc podat jakýkoliv komentář, týkající se finanční zprávy generálního sekretáře, který považuje za vhodný.
§ 10	Provedl-li revizor účtů pouze souhrnnou revizi nebo nemohl-li obdržet dostačující ospravedlnění, uvede to ve svém potvrzení a ve své zprávě, a zaznamená jednotlivě důvody pro své poznámky, jakož i důsledky, které z toho vyplývají pro finanční situaci a pro zaúčtované operace.
§ 1	
Oddíl V	 
Rozhodčí řízení
Èlánek 28	 
Příslušnost
§ 1	Spory mezi členskými státy o výklad nebo používání této Úmluvy, jakož i spory mezi členskými státy a Organizací o výklad nebo používání Protokolu o výsadách a imunitách, mohou být na žádost jedné ze stran předloženy rozhodčímu soudu. Strany stanoví podle vlastního uvážení složení rozhodčího soudu a proceduru rozhodčího řízení.
§ 2	Jiné spory o výklad nebo používání této Úmluvy nebo jiných úmluv zpracovaných podle článku 2 § 2 v rámci Organizace, pokud nebyly smírně urovnány nebo nebyly předloženy k rozhodnutí řádným soudům, mohou být se souhlasem zúčastněných stran předloženy rozhodčímu soudu. Pro složení rozhodčího soudu a proceduru rozhodčího řízení platí články 29 až 32.
§ 3	Každý stát, který žádá o přístup k Úmluvě, si může přitom vyhradit právo nepoužít zcela nebo zčásti ustanovení §§ 1 a 2.
§ 4	Každý stát, který vznesl výhradu podle § 3, může prostřednictvím sdělení depozitáři kdykoli oznámit, že výhradu ruší. Zrušení výhrady nabývá účinnosti jeden měsíc po dni, kdy o tom depozitář zpravil členské státy.
Èlánek 29	 
Rozhodčí dohoda. Kancelář soudu
Strany uzavírají rozhodčí dohodu, která stanoví zejména:
a)	předmět sporu,
b)	složení soudu a lhůt dohodnutých pro jmenování jednoho nebo více rozhodců a
c)	místo dohodnuté jako sídlo soudu.
Rozhodčí dohoda se zašle generálnímu sekretáři, který plní úkoly kanceláře soudu.
Èlánek 30	 
Rozhodci
§ 1	Generální sekretář sestavuje a průběžně doplňuje seznam rozhodců. Každý členský stát může dát zapsat do seznamu rozhodců dva své státní příslušníky.
§ 2	V souladu s rozhodčí dohodou tvoří rozhodčí soud jeden, tři nebo pět rozhodců. Rozhodci jsou voleni z osob zapsaných do seznamu rozhodců podle § 1. Předvídá-li však rozhodčí dohoda pět rozhodců, může si každá strana zvolit jednoho rozhodce nezapsaného do seznamu. Předvídá-li rozhodčí dohoda jediného rozhodce, zvolí se vzájemnou dohodou stran. Předvídá-li rozhodčí dohoda tři nebo pět rozhodců, zvolí každá strana jednoho nebo dva rozhodce; tito rozhodci určí vzájemnou dohodou třetího nebo pátého rozhodce, který rozhodčímu soudu předsedá. Nedohodnou-li se strany na určení jediného rozhodce, nebo nesjednotí-li se zvolení rozhodci na určení třetího nebo pátého rozhodce, určí jej generální sekretář.
§ 3	Pokud strany nemají stejnou státní příslušnost, musí mít jediný, třetí nebo pátý rozhodce jinou státní příslušnost než strany.
§ 4	Vstup třetí strany do sporu nemá vliv na složení rozhodčího soudu.
Èlánek 31	 
Řízení. Výlohy
§ 1	Rozhodčí soud vede řízení s přihlédnutím zejména k těmto ustanovením:
a)	zkoumá a posuzuje spornou věc na základě jejího přednesení stranami, aniž by byl při svém rozhodování o právních otázkách vázán výkladem podávaným stranami;
b)	nemůže přisoudit více a nic jiného, než žalobce požaduje, a ne méně, než co žalovaný uznal jako svůj dluh;
c)	rozhodčí výrok, náležitě zdůvodněný, formuluje rozhodčí soud a stranám jej zasílá generální sekretář;
d)	s výhradou opačného ustanovení kogentního práva platného v místě sídla rozhodčího soudu a s výhradou opačné dohody stran je rozhodčí výrok konečný.
§ 2	Honoráře rozhodců stanoví generální sekretář.
§ 3	Rozhodčí výrok stanoví poplatky a výlohy a určí poměr, ve kterém se tyto poplatky a výlohy, stejně jako honoráře rozhodců, rozdělí mezi strany.
Èlánek 32	 
Promlčení. Vykonatelnost
§ 1	Zahájení rozhodčího řízení má na přerušení promlčení stejný účinek, jaký předvídá hmotné právo pro vznesení žaloby před řádným soudem.
§ 2	Výrok rozhodce se stává v každém členském státě vykonatelným, jakmile ve státě, ve kterém má být výrok vykonán, jsou splněny všechny předepsané formality. Věcné přezkoumání případu není přípustné.
§ 1	
Oddíl VI	 
ZMĚNA ÚMLUVY
Èlánek 33	 
Příslušnost
§ 1	Generální sekretář uvědomí členské státy neprodleně o návrzích na změnu Úmluvy, které mu postoupily členské státy nebo které sám zpracoval.
§ 2	Nestanoví-li §§ 4 až 6 jinak, rozhoduje o návrzích na změnu Úmluvy Valné shromáždění.
§ 3	Byl-li Valnému shromáždění předložen návrh na změnu Úmluvy, může Valné shromáždění rozhodnout většinou uvedenou v článku 14 § 6, že takový návrh bezprostředně souvisí s jedním nebo několika ustanoveními přípojků k Úmluvě. V takovém případě, jakož i v případech uvedených v §§ 4 až 6, vždy věta 2, přísluší Valnému shromáždění rozhodování také o změně tohoto nebo těchto ustanovení přípojků.
§ 4	S výhradou rozhodnutí Valného shromáždění podle § 3 věta 1 rozhoduje o návrzích na změnu ustanovení
a)	článků 9 a 27 §§ 2 až 10;
b)	Jednotných právních předpisů CIV, s výjimkou článků 1, 2, 5, 6, 16, 26 až 39, 41 až 53 a 56 až 60;
c)	Jednotných právních předpisů CIM, s výjimkou článků 1, 5, 6 §§ 1 a 2, článků 8, 12, 13 § 2, článků 14, 15 §§ 2 a 3, článku 19 §§ 6 a 7, jakož i článků 23 až 27, 30 až 33, 36 až 41 a 44 až 48;
d)	Jednotných právních předpisů CUV, s výjimkou článků 1, 4, 5 a 7 až 12;
e)	Jednotných právních předpisů CUI, s výjimkou článků 1, 2, 4, 8 až 15, 17 až 19, 21, 23 až 25;
f)	Jednotných právních předpisů APTU, s výjimkou článků 1, 3 a 9 až 11, jakož i příloh k těmto Jednotným právním předpisům;
g)	Jednotných právních předpisů ATMF, s výjimkou článků 1, 3 a 9.
Jsou-li Revizní komisi předloženy návrhy na změnu podle písmene a) až g), může jedna třetina států zastoupených v Revizní komisi požadovat, aby tyto návrhy byly předloženy k rozhodnutí Valnému shromáždění.
§ 5	Odborná komise RID rozhoduje o návrzích na změnu Řádu pro mezinárodní železniční přepravu nebezpečného zboží (RID). Jsou-li Odborné komisi RID předloženy návrhy na změnu tohoto Řádu, může jedna třetina států zastoupených v komisi požadovat, aby tyto návrhy byly předloženy k rozhodnutí Valnému shromáždění.
§ 6	Odborná komise pro technické otázky rozhoduje o návrzích na změnu příloh k Jednotným právním předpisům APTU. Jsou-li Odborné komisi pro technické otázky předloženy návrhy na změnu těchto příloh, může jedna třetina států zastoupených v komisi požadovat, aby tyto návrhy byly předloženy k rozhodnutí Valnému shromáždění.
Èlánek 34	 
Usnesení Valného shromáždění
§ 1	Změny Úmluvy, o kterých rozhodlo Valné shromáždění, sdělí generální sekretář členským státům.
§ 2	Změny samotné Úmluvy, o kterých rozhodlo Valné shromáždění, vstupují v platnost dvanáct měsíců po schválení dvěma třetinami členských států pro všechny členské státy, s výjimkou členských států, které před vstupem změn v platnost prohlásí, že s nimi nesouhlasí.
§ 3	Změny přípojků k Úmluvě, o nichž rozhodlo Valné shromáždění, vstoupí v platnost dvanáct měsíců po schválení polovinou členských států, které nepředložily prohlášení podle článku 42 § 1, pro všechny členské státy s výjimkou členských států, které před vstupem změn v platnost prohlásí, že s nimi nesouhlasí, jakož i členských států, které předložily prohlášení podle článku 42 § 1.
§ 4	Členské státy postoupí svá sdělení o schválení změn, o kterých rozhodlo Valné shromáždění, jakož i svá prohlášení o tom, že s těmito změnami nesouhlasí, generálnímu sekretáři. Generální sekretář o tom vyrozumí ostatní členské státy.
§ 5	Lhůta uvedená v §§ 2 a 3 se počítá ode dne sdělení generálního sekretáře o splnění předpokladů pro vstup změn v platnost.
§ 6	Valné shromáždění může při rozhodování o změně stanovit, že tato změna má takový dosah, že každému členskému státu, který odevzdá prohlášení podle § 2 nebo § 3 a který neschválí změnu v osmnáctiměsíční lhůtě po jejím vstupu v platnost, skončí po uplynutí této lhůty členství v Organizaci.
§ 7	Pokud se usnesení Valného shromáždění týkají změn přípojků k Úmluvě, je používání platného přípojku jako celku v dopravě se členskými státy a mezi členskými státy, které s usnesením vyslovily včas nesouhlas podle § 3, pozastaveno vstupem usnesení v platnost. Generální sekretář o tomto pozastavení vyrozumí členské státy; pozastavení pozbývá platnosti po uplynutí jednoho měsíce ode dne, kdy generální sekretář oznámil odvolání nesouhlasu ostatním členským státům.
Èlánek 35	 
Usnesení výboru a komisí
§ 1	Změny Úmluvy, na nichž se usnesly výbor a komise, oznámí generální sekretář členským státům.
§ 2	Změny samotné Úmluvy, na nichž se usnesla Revizní komise, vstoupí v platnost pro všechny členské státy první den dvanáctého měsíce po měsíci, kdy je generální sekretář oznámil členským státům. Do čtyř měsíců ode dne sdělení mohou členské státy vznášet námitky. Vznese-li čtvrtina členských států námitku, nevstoupí změny v platnost. Vznese-li některý členský stát ve čtyřměsíční lhůtě námitku proti usnesení Revizní komise a vypoví Úmluvu, nabývá výpověď účinnosti dnem předvídaným pro vstup tohoto usnesení v platnost.
§ 3	Změny přípojků k Úmluvě, na nichž se usnesl Revizní komise, vstupují v platnost pro všechny členské státy prvým dnem dvanáctého měsíce po měsíci, ve kterém je generální sekretář oznámil členským státům. Změny, na nichž se usnesly Odborná komise RID nebo Odborná komise pro technické otázky, vstupují v platnost prvým dnem šestého měsíce po měsíci, ve kterém je generální sekretář oznámil členským státům.
§ 4	Členské státy mohou vznášet námitky do čtyř měsíců ode dne sdělení generálního sekretáře podle § 3. Vznese-li námitku čtvrtina členských států, nevstoupí změny v platnost. V členských státech, které vznesly námitky proti usnesením včas, je používání příslušného přípojku jako celku v dopravě se členskými státy a mezi nimi pozastaveno. Avšak při námitce proti závaznosti technické normy nebo proti přijetí jednotného předpisu je pozastavena aplikace této technické normy či tohoto jednotného technického předpisu v dopravě s a mezi těmito členskými státy; obdobně to platí i při částečné námitce.
§ 5	Generální sekretář oznámí pozastavení podle § 4 členským státům; pozastavení pozbudou účinnosti po uplynutí jednoho měsíce ode dne, kdy generální sekretář oznámil zrušení námitky ostatním členským státům.
§ 6	Při zjišťování počtu námitek podle §§ 2 a 4 se nezohledňují členské státy
a)	bez hlasovacího práva (článek 14 § 5, článek 26 § 7 nebo článek 40 § 4);
b)	které nejsou členy příslušného výboru (článek 16 § 1 věta 2);
c)	které podaly prohlášení ve smyslu článku 9 § 1 Jednotných právních předpisů APTU.
§ 1	
Oddíl VII	 
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Èlánek 36	 
Depozitář
§ 1	Generální sekretář je depozitářem této Úmluvy. Jeho úkoly depozitáře jsou uvedeny v oddíle VII Vídeňské úmluvy o smluvním právu ze 23. května 1969.
§ 2	V případě sporů mezi členským státem a depozitářem ohledně funkcí depozitáře uvědomí depozitář nebo dotčený členský stát o sporném bodě ostatní členské státy a nebo spor případně předloží k rozhodnutí Správnímu výboru.
Èlánek 37	 
Přístup k Úmluvě
§ 1	Každý stát, na jehož území je provozována železniční infrastruktura, má možnost přistoupit k Úmluvě.
§ 2	Stát, který si přeje přistoupit k Úmluvě po jejím vstupu v platnost, zašle depozitáři žádost. Depozitář o této žádosti vyrozumí členské státy.
§ 3	Nevzneslo-li pět členských států u depozitáře do tří měsíců námitku po sdělení uvedeném v § 2, je žádost závazně právně přijata. Depozitář to sdělí bez odkladu státu, který žádost podal, jakož i členským státům. Přístup nabývá účinnosti prvým dnem třetího měsíce po tomto sdělení.
§ 4	Vzneslo-li nejméně pět členských států námitku ve lhůtě uvedené v § 3, předloží se žádost o přístup k rozhodnutí Valnému shromáždění.
§ 5	Každý přístup k Úmluvě, s výhradou uvedenou v článku 42, se může vztahovat pouze na Úmluvu ve znění platném v den, kdy přístup nabude účinnosti.
Èlánek 38	 
Přístup regionálních organizací pro hospodářskou integraci
§ 1	Možnost přístupu k Úmluvě mají regionální organizace pro hospodářskou integraci, které jsou vybaveny pravomocí legislativy pro své členy v oblastech, jež jsou předmětem této Úmluvy, a jejichž členem je jeden nebo více členských států. Podmínky tohoto přístupu stanoví dohoda mezi Organizací a regionální organizací.
§ 2	Regionální organizace může uplatňovat práva, která na základě Úmluvy příslušejí členským státům, týkají-li se předmětů, které spadají do kompetence regionální organizace. Totéž platí pro povinnosti, které příslušejí na základě Úmluvy členským státům, s výjimkou finančních závazků vyplývajících z článku 26.
§ 3	Při uplatňování hlasovacího práva a práva vznášení námitky, které předvídá článek 35 § 2 a § 4, přísluší regionální organizaci tolik hlasů, kolik činí počet jejích členů, kteří jsou zároveň členskými státy Organizace. Posledně jmenovaní smějí svá práva, zejména hlasovací právo, uplatňovat pouze v rozsahu, který připouští § 2. Regionální organizace nemají hlasovací právo ve vztahu k oddílu IV.
§ 4	Pro ukončení členství platí článek 41 přiměřeně.
Èlánek 39	 
Asociovaní členové
§ 1	Každý stát, na jehož území se provozuje železniční infrastruktura, může se stát asociovaným členem Organizace. Článek 37 §§ 2 až 5 se použijí přiměřeně.
§ 2	Asociovaný člen se může zúčastňovat prací orgánů uvedených v článku 13 § 1 písm. a) a c) až f) jen s hlasem poradním. Asociovaný člen se nemůže stát členem Správního výboru. Přispívá na výdaje Organizace 0,25 procenta příspěvků (článek 26 § 3).
§ 3	Pro ukončení asociace platí článek 41 přiměřeně.
Èlánek 40	 
Pozastavení členství
§ 1	Členský stát může požadovat, aniž by vypověděl Úmluvu, aby jeho členství v Organizaci bylo pozastaveno, jestliže mezinárodní železniční přeprava na jeho území se již neuskutečňuje z důvodů, které tento členský stát sám nezavinil.
§ 2	O žádosti na pozastavení členství rozhoduje Správní výbor. Žádost musí být podána generálnímu sekretáři nejpozději tři měsíce před zasedáním výboru.
§ 3	Pozastavení členství vstupuje v platnost prvým dnem měsíce, který následuje po dni, kdy generální sekretář vyrozumí členské státy o rozhodnutí Správního výboru. Pozastavení členství končí sdělením členského státu o opětovném zahájení mezinárodní železniční přepravy na jeho území. Generální sekretář o tom vyrozumí ostatní členské státy.
§ 4	Pozastavení členství má za následek:
a)	Členský stát je osvobozen od povinnosti hradit příspěvky na výdaje Organizace.
b)	Hlasovací právo v orgánech Organizace je pozastaveno.
c)	Právo vznášet námitky podle článku 34 §§ 2 a 3, jakož i článku 35 §§ 2 a 4 je pozastaveno.
Èlánek 41	 
Výpověď Úmluvy
§ 1	Úmluva může být kdykoli vypovězena.
§ 2	Chce-li členský stát vypovědět Úmluvu, sdělí to depozitáři. Výpověď nabývá účinnosti 31. prosince následujícího roku.
Èlánek 42	 
Prohlášení a výhrady k Úmluvě
§ 1	Každý členský stát může kdykoli prohlásit, že některé přípojky k Úmluvě nebude používat v jejich celku. Jinak jsou výhrady jakož i prohlášení, že stát nebude používat jednotlivá ustanovení samostatné Úmluvy nebo přípojků, přípustná pouze tehdy, pokud je v nich přípustnost takových výhod nebo prohlášení výslovně předvídána.
§ 2	Výhrady nebo prohlášení se zasílají depozitáři. Platí od okamžiku, kdy pro příslušný stát nabývá Úmluva účinnosti. Prohlášení, která jsou postoupena po tomto okamžiku, nabývají účinnosti 31. prosince následujícího roku. Depozitář o nich vyrozumí ostatní členské státy.
Èlánek 43	 
Zrušení Organizace
§ 1	Valné shromáždění může rozhodnout o zrušení Organizace a případném převedení jejích úkolů na jinou mezivládní organizaci, popřípadě k tomu účelu může ve shodě s touto organizací stanovit podmínky.
§ 2	V případě zrušení Organizace připadne její majetek členským státům, které během posledních pěti kalendářních let předcházejících rozhodnutí podle § 1 byly nepřetržitě členy Organizace, a sice v poměru průměrné procentní sazby, kterou v těchto předcházejících pěti letech přispívaly na výdaje Organizace.
Èlánek 44	 
Přechodná ustanovení
V případech uvedených v článku 34 § 7, v článku 35 § 4, v článku 41 § 1 a v článku 42 platí pro stávající smlouvy uzavřené podle Jednotných právních předpisů CIV, Jednotných právních předpisů CIM, Jednotných právních předpisů CUV a Jednotných právních předpisů CUI právo platné ke dni uzavření smlouvy.
Èlánek 45	 
Text Úmluvy
§ 1	Úmluva je sepsána ve francouzském, německém a anglickém jazyce. V případě odchylek je rozhodující francouzské znění.
§ 2	Na žádost některého z dotčených států vydá Organizace úřední překlad Úmluvy v dalších jazycích, pokud je jedním z těchto jazyků úřední jazyk používaný na území nejméně dvou členských států. Překlady se vypracují ve spolupráci s příslušnými orgány dotčených členských států.