445/1991 Sb.
                             SDĚLENÍ
           federálního ministerstva zahraničních věcí

     Federální  ministerstvo  zahraničních  věcí  sděluje,  že dne
8. října   1987  byla   na  74.   zasedání  generální   konference
Mezinárodní  organizace  práce  přijata  Úmluva  o  ochraně zdraví
a lékařské  péči   pro  námořníky  (č.   164).  Ratifikace  Úmluvy
Československou   socialistickou  republikou   byla  zapsána   dne
11. ledna  1990  generálním  ředitelem  Mezinárodního úřadu práce.
Podle  svého  článku  15  odstavce  3  Úmluva vstoupila pro Českou
a Slovenskou Federativní Republiku v platnost dnem 11. ledna 1991.

     Český překlad Úmluvy se vyhlašuje současně.

                           Úmluva č. 164
      Úmluva o ochraně zdraví a lékařské péči pro námořníky

Generální konference Mezinárodní organizace práce,

která  byla  svolána správní  radou Mezinárodního  úřadu práce  do
     Ženevy   a  tam   se  sešla   dne  24.   září  1987  na  svém
     sedmdesátémčtvrtém zasedání;
majíc  na  zřeteli  ustanovení  úmluvy  o  lékařských  prohlídkách
     námořníků,  1946,  úmluvy  o  ubytování posádek (revidované),
     1949,  úmluvy  o  ubytování  posádek  (doplňková ustanovení),
     1970,  doporučení  o  lékárnách  na  lodích, 1958, doporučení
     o lékařském poradenství na moři,  1958, a úmluvy a doporučení
     o předcházení úrazům (námořníci), 1970;
majíc  na  zřeteli  mezinárodní  úmluvu  z  r.  1978 o normách pro
     výcvik,  udílení vysvědčení  způsobilosti a  o strážní službě
     námořníků,  pokud jde  o výcvik  v lékařské  pomoci v případě
     úrazu nebo nemoci, k nimž může dojít na lodi;
připomínajíc,  že pro  úspěch  opatření  v oblasti  ochrany zdraví
     a lékařské  péče  o  námořníky  je  důležité  udržovat  úzkou
     spolupráci   v   příslušných   oblastech   mezi   Mezinárodní
     organizací práce,  Mezinárodní námořní organizací  a Světovou
     zdravotnickou organizací;
připomínajíc,   že  vzhledem   k  tomu   následující  normy   byly
     vypracovány  ve spolupráci  s Mezinárodní  námořní organizací
     a Světovou zdravotnickou organizací  a předpokládá se hledání
     další spolupráce při provádění těchto norem;
rozhodnuvši  přijmout některé  návrhy týkající  se ochrany  zdraví
     a lékařské péče o námořníky, jež jsou čtvrtým bodem jednacího
     pořadu zasedání;
stanovivši, že tyto návrhy budou mít formu mezinárodní úmluvy,

přijímá dne 8. října 1987  tuto úmluvu, která bude označována jako
Úmluva o ochraně zdraví a lékařské péči o námořníky, 1987.

                               Čl.1

     1. Tato  úmluva se  vztahuje na  všechny námořní  lodi, ať ve
veřejném  či soukromém  vlastnictví, které  jsou zapsány  na území
kteréhokoli  členského státu,  pro  který  je tato  úmluva účinná,
a jichž se obvykle užívá v obchodní námořní plavbě.

     2. V   rozsahu,  v   jakém  příslušný   orgán  po  projednání
s reprezentativními organizacemi rejdařů  rybářských lodí a rybářů
to považuje  za proveditelné, bude  užívat ustanovení této  úmluvy
i na obchodní námořní rybolov.

     3. V  případě   pochybnosti,  zda  se   nějaké  lodi  používá
k obchodní námořní  plavbě nebo obchodnímu  námořnímu rybolovu pro
účely této  úmluvy, otázka bude  rozhodnuta příslušným orgánem  po
projednání   se  zúčastněnými   organizacemi  rejdařů,   námořníků
a rybářů.

     4. Pro  účely  této  úmluvy  výraz  "námořník" znamená každou
osobu, která  je jakýmkoli způsobem  zaměstnána na palubě  námořní
lodi, na niž se vztahuje úmluva. 

                               Čl.2

     Tato  úmluva  bude  provedena  vnitrostátním  zákonodárstvím,
kolektivními  smlouvami, pracovními  řády, rozhodčími  výroky nebo
soudními   rozhodnutími   nebo    jiným   způsobem   odpovídajícím
vnitrostátním podmínkám. 

                               Čl.3

     Každý  členský  stát   stanoví  vnitrostátním  zákonodárstvím
odpovědnost   za   udržování   lodí   v   náležitých   zdravotních
a hygienických podmínkách. 

                               Čl.4

     Každý  členský stát  zajistí,  že  budou přijata  opatření na
ochranu  zdraví a  pro lékařskou  péči o  námořníky. Tato opatření
mají:

 a) zabezpečit  uplatnění všech  všeobecných ustanovení  o ochraně
    zdraví v zaměstnání  a o lékařské péči, která  mají význam pro
    námořníky, jakož i zvláštních ustanovení o práci na lodích pro
    námořníky;
 b) být zaměřena  na to, aby  námořníkům byla zabezpečena  ochrana
    zdraví  a  lékařská  péče  pokud  možno  stejná, jaké požívají
    pracovníci na souši;
 c) zaručit  námořníkům právo  navštívit lékaře  v přístavech, kde
    loď zastavuje, tam, kde je to uskutečnitelné;
 d) zabezpečit,  aby  ve   shodě  s  vnitrostátním  zákonodárstvím
    a praxí námořníkům zapsaným mezi  členy posádky byla bezplatně
    poskytována lékařská péče a ochrana jejich zdraví;
 e) nebýt  omezena  jen  na  ošetřování  nemocných  nebo zraněných
    námořníků,  ale  mají  rovněž  zahrnovat  preventivní opatření
    a věnovat zvláštní  pozornost vypracování programů  na podporu
    zdraví a zdravotní výchovy, tak aby sami námořníci mohli činně
    přispívat  ke   zmenšení  výskytu  nemocí,   jimiž  mohou  být
    postiženi. 

                               Čl.5

     1. Každá  loď, na  niž se  vztahuje tato  úmluva, musí mít na
palubě lékárničku.

     2. Obsah  námořní lékárničky  a zdravotnické  vybavení, které
musí  být  na  lodi,  stanoví  příslušný  orgán  s přihlédnutím ke
skutečnostem, jako  je například druh  lodi, počet osob  na palubě
a povaha, určení a trvání cesty.

     3. Při   stanovení  nebo   změně  vnitrostátních   ustanovení
o obsahu lodní lékárničky a zdravotnickém vybavení, které musí být
na lodi, příslušný orgán  má přihlížet k mezinárodním doporučením,
která   se  věci   týkají,  jako  například k nejnovějšímu  vydání
Mezinárodní lékařské  příručky pro lodi  a Seznamu hlavních  léků,
uveřejněným Světovou zdravotnickou organizací,  jakož i k pokrokům
v lékařských znalostech a k uznaným metodám ošetřování.

     4. Lodní  lékárnička  a  její  obsah,  jakož  i  zdravotnické
vybavení,  které  má  být  na  lodi,  mají  být náležitě udržovány
a pravidelně  přezkušovány  v   obdobích  nepřesahujících  dvanáct
měsíců  zodpovědnými  osobami  určenými  příslušným orgánem, které
budou  přezkušovat  exspirační  lhůty   léčiv  a  podmínky  jejich
skladování.

     5. Příslušný  orgán   má  pečovat  o  to,   aby  obsah  lodní
lékárničky byl sepsán a označen  nálepkami s druhovými názvy vedle
značkového  názvu,   exspirační  dobou  a   podmínkami  skladování
a odpovídal lékařské příručce vnitrostátně užívané.

     6. Příslušný  orgán má  zajistit, pokud  náklad označený jako
nebezpečný,  není zahrnut  do posledního  vydání Lékařské příručky
první pomoci  při nehodách způsobených  nebezpečným zbožím, vydané
Mezinárodní  námořní  organizací,  aby  kapitán,  námořníci a jiné
zúčastněné  osoby měli  k  dispozici  potřebné informace  o povaze
látek,  nebezpečích  s  nimi   spojených,  o  potřebných  osobních
ochranných pomůckách, vhodných  lékařských postupech a speciálních
prohlídkách. Takové speciální prohlídky  a osobní ochranné pomůcky
mají být na lodi, kdykoliv se dopravuje nebezpečné zboží.

     7. V případech nutnosti a  když lék předepsaný kvalifikovaným
lékařským  personálem   pro  některého  námořníka   není  v  lodní
lékárničce, rejdař  má učinit všechna opatření,  aby jej získal co
nejdříve. 

                               Čl.6

     1. Každá loď, na niž se vztahuje tato úmluva, má být vybavena
lodní lékařskou příručkou zavedenou příslušným orgánem.

     2. Lékařská  příručka má  objasnit, jak  se má  užívat obsahu
lodní lékárničky,  a být sestavena tak,  aby umožnila jiným osobám
než  lékaři poskytnout  péči nemocným  nebo zraněným  na lodi,  po
poradě s lékařem provedené pomocí rádia nebo družice nebo bez ní.

     3. Při přijímání nebo změně lodní lékařské příručky příslušný
orgán má přihlížet k mezinárodním doporučením v této oblasti, jako
například  k   nejnovějšímu  vydání  Mezinárodní   lodní  lékařské
příručky  a  Příručky  o  poskytování  nutné  lékařské  pomoci při
úrazech způsobených nebezpečným zbožím. 

                               Čl.7

     1. Příslušný orgán má zajistit předem stanoveným způsobem, že
lékařské porady lodím na  moři prostřednictvím radia nebo družice,
včetně  porad se  specialisty, budou  dostupné v  kteroukoli denní
nebo noční hodinu.

     2. Lékařské  poradenství  včetně  přenosu  lékařských sdělení
prostřednictvím radia  nebo družice mezi lodí  a osobami na souši,
které dávají rady, má být bezplatně zajištěno pro všechny lodi, ať
jsou zapsány na kterémkoli území.

     3. Aby se  zajistilo co nejlepší  využití zařízení dostupných
pro lékařské poradenství prostřednictvím radia nebo družice:

 a) všechny  lodi, na  něž se  vztahuje tato  úmluva a  které jsou
    vybaveny radiovým  zařízením, mají mít  úplný seznam radiových
    stanic, od nichž lze obdržet lékařské rady;
 b) všechny  lodi,  na  něž  se  vztahuje  tato  úmluva a jež jsou
    vybaveny sdělovacím systémem prostřednictvím družice, mají mít
    úplný  seznam pobřežních  stanic, jejichž  prostřednictvím lze
    obdržet lékařské rady;
 c) seznamy musí odpovídat současnému stavu  a být uloženy u osoby
    odpovědné za spojení.

     4. Personál    lodi,   který    žádá   o    lékařské   porady
prostřednictvím radia  nebo družice, musí  být vyškolen v  užívání
lodní  lékařské  příručky  a   lékařské  části  posledního  vydání
Mezinárodního   kódu  signálů   uveřejněného  Mezinárodní  námořní
organizací, aby  byl s to  rozumět druhu informací,  jež potřebuje
lékař poskytující radu, jakož i radě, kterou obdržel.

     5. Příslušný  orgán  má   zajistit,  aby  lékaři  poskytující
lékařské porady podle tohoto článku získali vhodné vzdělání a byli
informování o podmínkách na lodi. 

                               Čl.8

     1. Každá loď se sto nebo více  námořníky na palubě, na niž se
vztahuje  tato úmluva  a které  se obvykle  užívá pro  mezinárodní
plavby  trvající  déle  než  tři  dni,  má  mít mezi členy posádky
jednoho lékaře pověřeného lékařskou péčí.

     2. Vnitrostátní  zákonodárství  má  určit,  a  to  zejména se
zřetelem  ke  skutečnostem,  jako  jsou  například  délka,  povaha
a podmínky  cesty a  počet námořníků,  které další  lodi mají  mít
lékaře jako člena posádky. 

                               Čl.9

     1. Každá loď, na niž se vztahuje  tato úmluva a která nemá na
palubě žádného lékaře,  musí mít za člena posádky  jednu nebo více
osob, které jsou v rámci svých normálních povinností pověřeny také
lékařskou péčí a správou léčiv.

     2. Osoby, jež  jsou pověřeny lékařskou  péčí na lodi  a které
nejsou   lékaři,   musely   úspěšně   dokončit  kurs  teoretického
a praktického  školení  v   poskytování  lékařské  péče  schválený
příslušnými orgány. Tento kurs má obsahovat:

 a) pro lodi o  nosnosti méně než 1600 brutto  tun, které normálně
    jsou  s  to  dosáhnout  odborné  lékařské  péče  a zdravotních
    zařízení  během  osmi  hodin,  základní  výcvik,  který umožní
    takovým osobám poskytnout okamžité  a účinné lékařské ošetření
    a použít  lékařských  rad  poskytnutých  prostřednictvím radia
    nebo družice  v případě nehod  nebo nemocí, které  se mohou na
    lodi vyskytnout;
 b) pro všechny ostatní lodi vyšší zdravotnický výcvik, obsahující
    praktický výcvik  v oddělení nemocnice pro  náhlé příhody nebo
    pro úrazy, pokud je to možné, a výcvik v takových postupech na
    záchranu  života,  jako  intravenosní  therapie,  která umožní
    takovým osobám účinně se  podílet na koordinovaných programech
    lékařského ošetření  na lodích na  moři a poskytovat  nemocným
    a zraněným  lékařskou péči  na uspokojivé  úrovni po  dobu, po
    kterou pravděpodobně  zůstanou na lodi.  Kdykoli je to  možné,
    takový výcvik má být poskytován  pod dohledem lékaře, který má
    důkladné  znalosti   a  vědomosti  o   zdravotních  problémech
    námořníků  a   jejich  povolání,  včetně   odborných  znalostí
    o lékařských službách poskytovaných prostřednictvím radia nebo
    družice.

     3. Kursy  zmíněné v  tomto článku  se mají  opírat o poslední
vydání  Mezinárodní   lékařské  příručky  pro   lodi,  Mezinárodní
příručky  o  první  pomoci  při  nehodách  s  nebezpečným  zbožím,
Mezinárodních  směrnic  o  námořním  výcviku  vydaných Mezinárodní
námořní  organizací  a  zdravotnického  oddílu  Mezinárodního kódu
signálů, jakož i podobných vnitrostátních příruček.

     4. Osoby zmíněné v odstavci 2 tohoto článku a všichni ostatní
námořníci určení příslušným orgánem musí  zhruba jednou za pět let
navštěvovat kursy, které jim umožní  udržovat a zvyšovat si jejich
znalosti a odbornost a být na úrovni nového vývoje.

     5. Všichni  námořníci  mají  obdržet  během  svého  odborného
výcviku instruktáž o opatřeních,  jež je třeba okamžitě podniknout
při úrazu  nebo jiném naléhavém zdravotním  případu, k němuž došlo
na lodi.

     6. Kromě jedné  nebo více osob  pověřených zdravotní péčí  na
lodi,  jeden  nebo  více  stanovených  členů  posádky  má  obdržet
základní zdravotnický výcvik, který jim umožní okamžitě podniknout
účinná opatření v případě nehody nebo nemoci, k nimž může dojít na
lodi. 

                               Čl.10

     Každá loď, na  kterou se vztahuje tato úmluva  má pokud možno
poskytnout veškerou  možnou lékařskou pomoc jiným  lodím, které by
o ni požádaly. 

                               Čl.11

     1. Na  každé  lodi  o  nosnosti  500  nebo  více  brutto  tun
s 15 nebo více námořníky a podnikající cestu trvající déle než tři
dny, má být zajištěn oddělený prostor pro nemocné. Příslušný orgán
může  stanovit výjimky  z tohoto  ustanovení pro  lodi určené  pro
pobřežní plavbu.

     2. Tohoto  článku se,  pokud je  to vhodné  a uskutečnitelné,
použije na lodi o nosnosti 200 až 500 brutto tun a na remorkéry.

     3. Tento  článek  se  nevztahuje  na  lodi poháněné především
plachtami.

     4. Prostor pro nemocné musí být  umístěn tak, aby do něho byl
snadný  přístup, aby  nemocní byli  pohodlně uloženi  a aby  mohli
obdržet potřebnou péči za každého počasí.

     5. Prostor pro nemocné má být pojat tak, aby umožňoval porady
a poskytnutí první pomoci.

     6. Vstup,  lůžka, osvětlení,  větrání, vytápění  a zásobování
vodou musí  být uzpůsobeny tak, aby  zajistily pohodlí a usnadnily
ošetřování nemocných.

     7. Příslušný  orgán  stanoví  počet   lůžek  v  prostoru  pro
nemocné.

     8. Toalety  pro  výlučnou  potřebu  nemocných  budou umístěny
v prostoru pro nemocné nebo v jeho bezprostřední blízkosti.

     9. Prostor  pro nemocné  smí být  užíván toliko  k ošetřování
nemocných. 

                               Čl.12

     1. Příslušný  orgán  stanoví  pro  potřebu  lékařů  na  lodi,
kapitánů nebo  osob pověřených lékařskou  péčí na lodi  a nemocnic
a lékařů na souši jednotný formulář lékařské zprávy pro námořníky.

     2. Vzorový  formulář musí  být sestaven  tak, aby  usnadňoval
výměnu   lékařských   a   souvisících   informací  o  jednotlivých
námořnících mezi lodí a souší v případě nemoci nebo úrazu.

     3. Informace v  lékařské zprávě se mají  považovat za důvěrné
a smí jich být užito jen, aby se ulehčilo ošetřování námořníků. 

                               Čl.13

     1. Členské státy, pro které tato  úmluva je v platnosti, mají
navzájem  spolupracovat při  prosazování ochrany  zdraví námořníků
a lékařské péče na lodích.

     2. Tato spolupráce by se měla zaměřit:

 a) na  rozvoj  a  koordinaci  pátracích  a  záchranných  opatření
    a organizování rychlé  lékařské pomoci a evakuace  na moři pro
    těžce nemocné nebo zraněné na lodi pomocí takových prostředků,
    jako  jsou například  soustavy pravidelných  hlášení o  poloze
    lodi,  záchranná  koordinační  střediska  a  záchranné  služby
    pomocí  vrtulníků  podle  ustanovení  Mezinárodní  úmluvy z r.
    1979 o pátrání a záchraně na  moři, jakož i podle Příručky pro
    pátrání a záchranu pro obchodní  lodi a podle Příručky MNO pro
    pátrání   a   záchranu,   vypracovaných   Mezinárodní  námořní
    organizací;
 b) na  co nejlepší  využití rybářských  lodí, na  nichž je lékař,
    a stacionárních  plavidel  na  moři,  které  mohou  poskytovat
    prostory pro nemocné a záchranné prostředky;
 c) na  sestavení  a  další  vedení  mezinárodního  seznamu lékařů
    a dostupných  zařízení pro  lékařské ošetření,  která na celém
    světě jsou k dispozici pro poskytování léčebné péče námořníkům
    v nutných případech;
 d) na vylodění námořníků v přístavech v nezbytných případech;
 e) na repatriaci námořníků hospitalizovaných v cizině, jakmile ji
    lze   uskutečnit,   podle   stanoviska   ošetřujících   lékařů
    s přihlédnutím k přáním a potřebám námořníka;
 f) na zajištění  osobní pomoci námořníkům  během repatriace podle
    stanoviska  ošetřujících   lékařů  s  přihlédnutím   k  přáním
    a potřebám námořníka;
 g) na zřízení  zkušebních zdravotnických středisek  pro námořníky
    pověřených
     i) prováděním  šetření   o  zdravotním  stavu,   o  lékařském
        ošetřování a o preventivní zdravotní péči o námořníky;
    ii) školením  lékařského  personálu  a  personálu  zdravotních
        služeb v námořním lékařství;
 h) na   shromažďování   a   vyhodnocování   statistických   údajů
    o pracovních úrazech, nemocech z  povolání a úmrtích námořníků
    a na  jejich integraci  do kteréhokoli  vnitrostátního systému
    statistik o pracovních úrazech,  nemocech z povolání a úmrtích
    jiných kategorií pracovníků a jejich harmonizaci;
 i) na  organizování  mezinárodních  výměn  technických informací,
    výcvikového   materiálu   a   vyučovacího   personálu,   jakož
    i mezinárodních  výcvikových  kursů,   seminářů  a  pracovních
    skupin;
 j) na zabezpečení  zdravotnických  služeb a lékařských, léčebných
    a preventivních   služeb  všem   námořníkům,  zvlášť   pro  ně
    určených,  v   přístavech,  nebo  na   poskytnutí  všeobecných
    zdravotních lékařských služeb a rehabilitace;
 k) na zajištění  přepravy mrtvol nebo  popela zemřelých námořníků
    do vlasti podle přání jejich nejbližších příbuzných.

     3. Mezinárodní spolupráce v oblasti ochrany zdraví a lékařské
péče   o  námořníky   má   se   zakládat  na   dvoustranných  nebo
mnohostranných smlouvách nebo poradách mezi členskými státy. 

                               Čl.14

     Formální  ratifikace této  úmluvy budou  oznámeny generálnímu
řediteli Mezinárodního úřadu práce a jím zapsány. 

                               Čl.15

     1. Tato  úmluva  zavazuje  toliko  členské  státy Mezinárodní
organizace  práce,  jejichž  ratifikace  byla  zapsána  generálním
ředitelem.

     2. Nabude  účinnosti  dvanáct   měsíců  poté,  kdy  generální
ředitel zapíše ratifikace dvou členských států.

     3. Pro  každý  členský  stát  tato  úmluva  nabude  účinnosti
dvanáct měsíců od data, kdy jeho ratifikace byla zapsána. 

                               Čl.16

     1. Každý členský stát, který ratifikoval tuto úmluvu, může ji
vypovědět po uplynutí deseti let ode  dne, kdy tato úmluva po prvé
nabyla   účinnosti,   písemným   sdělením   generálnímu   řediteli
Mezinárodního  úřadu  práce,  který   je  zapíše.  Výpověď  nabude
účinnosti jeden rok po dni, kdy byla zapsána.

     2. Každý členský  stát, jenž ratifikoval tuto  úmluvu a který
nepoužije  práva  ji  vypovědět  podle  tohoto  článku  během roku
následujícího   po  uplynutí   období  deseti   let,  jak  uvedeno
v předchozím  odstavci,  bude  vázán  úmluvou  na další desetileté
období a poté ji bude moci vypovědět vždy po uplynutí desetiletého
období za podmínek uvedených v tomto článku. 

                               Čl.17

     1. Generální  ředitel Mezinárodního  úřadu práce  oznámí všem
členským   státům   Mezinárodní   organizace   práce  zápis  všech
ratifikací a výpovědí, které mu členové organizace sdělí.

     2. Když bude členským státům  Organizace sdělovat zápis druhé
ratifikace,  jež  mu  byla  oznámena,  generální  ředitel upozorní
členské  státy  Organizace  na   datum,  kdy  tato  úmluva  nabude
účinnosti. 

                               Čl.18

     Generální   ředitel   Mezinárodního    úřadu   práce   oznámí
generálnímu   tajemníkovi   Spojených   národů   k   zápisu  podle
článku 102   Charty   Spojených   národů   úplné   údaje  o  všech
ratifikacích   a   výpovědích,   které   zapsal  podle  ustanovení
předchozích článků. 

                               Čl.19

     Vždy,   bude-li   to   považovat   za   nutné,  Správní  rada
Mezinárodního  úřadu  práce  předloží  generální konferenci zprávu
o provádění této úmluvy  a přezkoumá, zda je záhodno  dát na pořad
jednání  generální  konference  otázku  její  úplné  nebo částečné
revize. 

                               Čl.20

     1. Přijme-li  generální  konference  novou  úmluvu revidující
úplně nebo částečně tuto úmluvu a neustanoví-li nová úmluva jinak:

 a) ratifikace nové revidující úmluvy členským státem způsobí ipso
    iure okamžitou  výpověď této úmluvy  bez ohledu na  ustanovení
    článku 16, a  to s výhradou, že nová  revidující úmluva nabude
    účinnosti;
 b) od  doby, kdy  nová revidující  úmluva nabude  účinnosti, tato
    úmluva přestane být členským státům otevřena k ratifikaci.

     2. Tato úmluva však zůstane v  platnosti co do formy a obsahu
pro ty členské státy, které ji ratifikovaly a které neratifikovaly
revidující úmluvu. 

                               Čl.21

     Anglické  a  francouzské  znění   této  úmluvy  mají  stejnou
platnost.